6 '8 IfJÚ LÚCZV LAJOS 



várszerű épület maradványait fejtették. A hatalmas, valószínűleg gut- 

 tensteini mészkötömlökből épült alapfalak csakugyan könnyen azon 

 tévedésbe ejthetik a szemlélőt, mintha szálban álló sziklák lennének, 

 de a közöket kitöltő porhanyós vakolat bizonyítja, miszerint azok 

 csak idehoi-dott kövek. A várfalak felett másfél méteres dunahordalék 

 terült el, amelyen itt-ott későbbi keletű téglaalapozás nyomai lát- 

 hatók. Közvetlenül a vár keleti lábánál ott van a régi Dunameder. 

 A várat tehát Inzonyosan a Duna mellé építették és a hatalmas kőkoc- 

 kákat vízen szállíthatták oda ; azóta a Duna 3 km-nyire nyugatra he- 

 lyezte át medrét. Arról is értesültem, hogy Dunaszekcső mellett a me- 

 derszabályozásnál mészkövet robbantottak és a Dunaszekcsővel szemközti 

 parton valóban megtaláltam az alapfalakat, amelyeknek nagyobb része 

 már a Duna közép vízszíne alatt van. A Kiss Istók tulajdonában levő 

 várpuszta kövei Maesigli szerint valószínűleg a régi Báta romjai lehet- 

 nek. Ebből is látható, hogy még milyen sok tanulmányt igényel a Duna 

 vízrajzi viszonyainak kikutatása, ami a Magyar Földrajzi Társaság Alfölih 

 Bizottságának munkakörébe tartozik. 



Az egész Dunántúlt jellemző északnyugat-délkeleti irányú tekto- 

 nikus törésvonalak és az azok mentén keletkezett völgyek Baranyának 

 délkeleti részében észak-déli irányt vesznek fel. E völgyek azonban nem 

 tisztán tektonikusak, hanem bizonyos tekintetben a szél munkájának is 

 tekinthetők, tehát részben anemogenek. Különösen a Pécsi hegységtől 

 délre elterülő lőszvidéken figyelhetők meg az egymással párhuzamos 

 E — D irányú völgyek, ahol az erózió nagyon csekély. Források itt nin- 

 csenek és a völgyek nyáron nagyobbrészt szárazak, a vizet állandóan 

 szállítók pedig csak a lősz szivárgó vizeit gyűjtik. Esőzések alkalmával 

 a legtöbb csapadékvizet elnyeli a nem nagyon agyagos lősz, amely az- 

 után egész nyáron át mint víztartó szerepel, úgy, hogy a legnagyobb 

 szárazság idejében is fél méter mélységben mindig tartalmaz nedves- 

 séget. Csak nagy záporesők eróziója jöhetne e vidékeken számba, ami 

 azonban felette ritka. 



A villánj'i és báni hegységekben már úgy tektonikus, mint eróziós 

 jellegűek a völgyek. A hegyoldalak nagy lejtése következtében a löszben 

 mély vízmosások támadnak és rendesen ezekben vannak a sziklás al- 

 talaj legjobb feltárásai. A Villányi hegységben források igen kis számban 

 vannak, túlnyomóan annak déli lejtőin : a Báni hegységben úgyszólván 

 teljesen hiányoznak. Említésre méltók a Gyüdi forrás (10° C) és a 

 Siklósi szőllőkben fakadó Szentkút, (10° C). E két forrás meglehetősen 

 bővizű s mivel vízgyűjtőterületük nagy, évi ingadozásuk alig számottevő, 

 tehát a legjobb források közé sorolandók. 



Hévvizeket szolgáltatnak a harkányi fürdőforrás (60° C), a ta- 

 polcai hévforrás (25-2 ° C), továbbá a siklósi várhegy aljában fekvő tó 



