692 IFjtf LÓCZY LAJOS 



az alsó kréta a hegységnek nyugatról számított első pikkelyében, a 

 Tenkeshegyen és a Tótfalusi völgyben van meg, egyebütt hiányzik. Ha- 

 sonlóképen az alsó dolomit is csak ezen pikkelyben szerepel Bissétől ós 

 Turonytól délre, kallovien viszont csak a legutolsó pikkelyben, Villánynál 

 fordul elő. A többi sztratigraíiai alkotórész, ú. m. az oxfordién, argo- 

 vien, a kagylómész felső dolomitja, a brachiopodás recoaroi mészkő, 

 továbbá a guttensteini mészkő meglehetős szabályszerűen ismétlődik a 

 pikkelyek mindegyikében. 



Miként az a tektonikai vázlatból is kivehető, az egyes pikkelyek 

 nyugati végződéseiken sokkal hatalmasabb rétegkomplexust alkotnak, 

 mint a keletieken, ahol ismét-lve tapasztalható, hogy egy-egy réteg a 

 kisajtolás következtében kinj-ujtva egészen kiesik. így a Kistótfalutól 

 délnyugatra eső völgyben még meglévő argovien-oxfordien mészköréteg 

 egy szomszédos délibb fekvésű völgyben, egyugyanazon pikkely dolo- 

 mitja felett már nem található. Valószínűnek tartom, hogy ezen argo- 

 vien-oxfordien-réteg, amely a Tenkes hegyen a csapásra merőlegesen 

 mérve még több száz méter vastagságú (VIII. tábla II. szelvény) a Kis- 

 tótfalutól délnyugatra eső völgyben, a VIII. tábla I. szelvényén ábrázolt 

 északi első pikkelyben már csak 25 m.-re zsugorodott össze, majd a 

 tovább délre következő völgyben kisajtolódott, illetve az egymásratoló- 

 dás közben elvékonyodva a rétegsorból egészen kiesett. A pikkelyek 

 keleti végződésein a rétegvastagságok ilyen redukciói és a kisebb-nagyobb 

 áttolódások elvitathatatlanok. Különösen a rétegvastagság redukciója, 

 bármely pikkelyt vegyük is szemügyre, jól felismerhető, amint ezt a 

 vázlat is eléggé szemléltetővé teszi. Az áttolódás legjobb példáját Vil- 

 lányban találtam, ahol a kallovien 20° -kai van a triaszkorú dolomitra 

 reátolva. A cornbrashban talált breccsiák is az áttolódás mellett szól- 

 nak. Szép diszlokációs breccsiát találtam még a máriagyüdi, a Szent- 

 kúthoz közel fekvő argovien-oxfordienkorú mészkőben. Itt a breccsia- 

 darabok ugyancsak az argovien-oxfordien mészkőből valók. Rá kell még 

 mutatnom a rétegcsapásoknak az egyes pikkelyek nyugati végein tajjasz- 

 talt kitérüléseire. A Tenkeshegyen és a Városhegyen ezen elhajlás a 

 nyugati iránytól délnyugatra 15 — 20° -ot is elér. Az eltérült részben 

 egyszersmind a rétegek dőlése is változást szenved. Ilyen elhajlást a 

 Harsányhegyen is tapasztaltam. A Villányi ós Báni hegységben igen 

 gyakoriak a vetődések is, amelyek azonban, minthogy kevéssé vannak 

 feltárva, nehezen tanulmányozhatók. A legszebb vetődés a villányi Mész- 

 hegy kőfejtőjében figyelhető meg, az argovien-oxfordien és a kallovien- 

 mészkövek közt ; ezt Pálfy * ismertette. 



* TÁLFY M. dr. : Bemerkuugon zu Herru Dr. Tills Mittcilung .Dor fossil- 

 führende Doggor v. Villány. ; VurlKiiidl. d. k. k. g. E. A. 1907, 138. oldalou. 



