7áO K PAPP KÁROLY 



kitörés 1898 szeptember havától kezdve naponként többször ismétlődött 

 és a nyílásra csavart ujjnyi vastagságú csövön a víz szökésének meg- 

 szakadásakor a gázkiömlés olyan erős volt, hogy a színtelen széndioxid 

 gáz a nagy nyomástól sötétkék színben ragyogott. A kellemes izű 

 savanyúvíz kezdetben :-!4 méter magasságra is felszökött s ezt a bámu- 

 latos tüneményt örökíti meg a (iO. ábrán látható festmény. 



Az artézi kút 144 m mélységig erős falú vascsövekkel van kibélelve, 

 amelyek oldalain 27 méteren alul bö lyukak vannak, hogy a gáz- 

 tartalmú rétegekből a széndioxid gáz szabadon juthasson be a kútba. 

 A kút fölött kazánlemezből készült gázgyüjtö van, amelyből a gáz 

 1 100 m hosszú vascsővezetéken a málnásfürdői vasúti állomás mellett 

 levő sűrítő- gyárba folyik le. A gyár sűrítő gépeit 25 lóerős lokomotív 

 hajtja s egyszerre két acéledényt tölt meg. Hazánk ezen szénsavsűrítő 

 gyára naponkint 700 kgrm folyós szénsavat sűrít. 



A fúiásból feltörő vizet pedig a kazán alsó részéből kivezető 

 csövön át a kút közelében levő palackozóházba vezetik és málnási 

 «Siculia gyógyító viz" néven hozzák forgalomba. 



VIII. Ugyancsak az Olt mentén van a mikóujfalusi Hunnia- 

 f orr ás, amely Hankó Vilmos dr. budapesti föreáliskulai igazgatónak 

 elemzése szerint 19'67 giamm szilárd alkotórészt tartalmaz, s a lúgos, 

 sós savanyú vizeknek egyik legtipusosabb fajtája. 

 A Hunnia-forrás vizében körülbelül négyszer annyi a konyhasó és két- 

 szer annyi a nátriumhidrokarbonát tartalom, mint a gleichenbergiben ; 

 továbbá háromszor annyi a konyhasó és hatszor annyi a nátiiumhidro- 

 karbonát, mint a seltersiben. Hozzávéve dús magneziumhidrokarbonát 

 és erős szénsavtartalmát, a m ik ó-új falusi HuNNiA-f o r r ás egyik 

 legértékesebb ásványvize hazánknak. 



Ha végül egy pillanatra áttekintünk a G e 1 e n c e-K o v á s z n a i 

 hegységre, amelynek alján a kovásznai Pokolsar örvénylő szén- 

 savas forrásai, a vajnafalvi sósfürdők ásrányvizei és természetes gáz- 

 ömlései mesés gazdagságban sorakoznak, úgy képet nyertünk azokról a 

 forrásokról, amelyek a Bodoki-hegységet északról, nyugatról és keletről 

 övezik. Csaknem az összes források lúgos és sós savanyúvizet szolgál- 

 tatnak és kivétel nélkül a kárpáti homokkőből fakadnak. A kárpáti ho- 

 mokkő tektonikus eredetű hasadékaiból, az antiklinálisok tengelyén, il- 

 letőleg a vetődések és törések mentén, a mélységből szénsavas s egyéb 

 tartalmú gázok törnek elő, amiket a talajvíz elnyel, s a homokkő ré- 

 tegeiben csörgedező víz ilymódon ásványvízzé alakul. Ezt bizonyítja a 

 források hőfoka, amely átlag 10 — 11 C között ingadozik, s körülbelül 

 a tenger szintájára redukált izotermát jelzi ; az évi közepes hőmérsék- 

 let a valóságban ezen a vidéken 7 C° körül van. A felsorolt ásványos 

 Y-zű források e szerint nem valami nagyobb mélységből erednek, mert 



