744 IROl)ALOM. 



nek azonban két feltétele van : először, hogy az erupciós centrumok, a 

 kürtök helyzete és alakja biztos ismertető jelek segítségével szabatosan 

 kijelölhető legyen, másodszor hogy az aranytermő érctelérek tiilnyomó 

 száma a fenti két szabályt igazolja. Világos, hogy ahol az első feltétel 

 hiányzik, vagyis ahol a kitörési centrumnak, a kráternek vagy kürtőnek 

 kiválasztása nem sikerül vagy nem egész biztosan kimutatható, ott a 

 második feltetel alapja hiányzik és az érctelérekre vonatkozó szabályos- 

 ságok érvényüket vesztik. 



Lássuk tehát elsősorban, hogyan jár el a szerző a vulkáni kürtök * 

 kijelölésénél. 



Ama szép szabályos kúpalakok, melyekben az Érchegység bővel- 

 kedik Pálfy felfogásában egy-egy kitörési csatornát jeleznek, és az ab- 

 ban megmerevedett magma más szövetű, más minőségű kőzetté lett 

 mint a kúpok között és körül szétomlott lávaárak. A kúpok anyaga na- 

 gyobb keménysége által különbözik a lávától, továbbá azáltal, hogy ca 

 mállás során mindig szögletes darabokra esik szét", hogy <iaz alap- 

 kőzetből alig tartalmaz zárványt i> és végre, hogy többnyire kevesebb 

 makroszkópos kristálykiválást mutat. Ott ahol zöldkőmódosulás érte a 

 vulkáni képződményt, a kürtök anyaga majd mindig zöldkönemű, ellen- 

 ben kaolinosodott állapotban ritkán található. 



Evvel szemben a kúpok, illetve a kürtők körül elterülő kiömlött 

 anyag lágyabb, kevesebb alapanyagot, de több nagy kristályt tartalmaz 

 és másképen mállik szét, mint a kürtök kőzete, t. i. a szerző kifejezése 

 szerint «konglomerátosani>, ami alatt talán azt kell érteni, hogy a 

 mállás folytán szétváló darabok inkább gömbölyűek mint szögletesek. - 



A lávaárakat azonkívül idegen zárványok, leginkább szögletes ül- 

 lit darabok és mediterrán kavicsok jellemzik. Sok helyen tufa- és 

 breccsiarétegekkel váltakoznak. Zöldköves állapotban, a szerző szerint, 

 a «lepelképződményi) még inkább különbözik a kürtöktől : breccsiás ki- 

 nézésű és könnyen szétmorzsolható, gyakran pedig <i nagyobb, legömbö- 

 lyödött és keményebb kőzetből álló zárványokat tartalmaz », sokszor 

 meg kaolinos, tufaszerű. 



Ezeknek az ismertető jeleknek alapján határolja körül a szerző az 

 eruptív csatornákat a külszínen és rendszerint a kimagasló kúpoknak 

 megfelelően kerek vagy tojásdad alakúaknak találja keresztmetszetüket. 



* A "Csatorna" szó helyett Pálfy az ö első közleményeiben ii «kürtő« szót 

 használta. Ez nekem helyesebbnek is látszik, mert a függőlegesség fogalmát fejezi 

 ki, mig a csatornánál inkább a horizontális irányra gondolunk. 



2 A szerző által példaképen idézett 3. ábra tiirténetesen épen azt a pontot 

 ábrázolja (a nagyági Kis Hajtó oldalán), ahol nekem már régen feltűnt az a héjjas- 

 gömbös elválás, melynek keletkezését én akkor lépésről-lépésre nyomoztam és nagy- 

 ági munkámban megmagyarázni igyekeztem (1. Nagyág '■24. old.J. 



