746 IKODALOH. 



tumot. Hipotézisekkel dolgozni a geológusnak talán gyakrabban kell, 

 mint más természetbúvárnak, és a biztos észlelések összeállitásánál 

 mutatkozó hézagokat gj'akran kénytelen hipotetikus rajzzal pótolni. 

 Csakhogy sohasem szabad ezeket a hézagpótlásokat biztos eredmények- 

 ként odaállítani. Távol van tőlem, hogy a jelen esetben a szerzőt ily 

 eljárással vádoljam, de nem tagadhatom, hogy bizonyos esetekben, 

 legalább azokban, melyekről magamnak közelebbi tudomásom van, az 

 ő kürtőjelölései bennem kételyeket támasztanak. Mert ha ő p. o. Nagyág 

 dacitlömegében nem egy, hanem számos kisebb-nagyobb kitörési csator- 

 nát kijelöl, az ő hipotézise nélkül csak annyit lehet mondani, hogy itt 

 a keményebb sziklarészek ki vannak választva a mállotlabbak közül. 

 Már pedig a kőzet keménysége, a mállás irányába való viselkedése sok- 

 féle utólagos körülménj'töl is függ; nem szükséges azt csupán az első 

 képződés viszonyaiban keresni. És főleg oly vidéken, ahol kimutatható- 

 lag többféle változás, törés, repedés érte a régen kész vulkáni alkot- 

 mányt, ahol ezek a repedések az egész tömeg Ijármely részében utat 

 nyitottak egyfelől az atmoszferiliáknak, másfelől a vulkáni utóhatás bom- 

 lasztó agenciáinak, ott annál óvatosabban kell a kőzet szilárdságának 

 vagy puhaságának okait megbírálni. A modern vulkánoknál a kürtő 

 kitöltése rendesen nem hozzáférhető ; de hogy a vastag lávaárak belseje 

 gyakran igen kemény, tömör és egynemű kőzetből áll, arról akárhány- 

 szor meg lehet győződni. 



Pálfy azonban azokat a kemény kőzetfoltokat nemcsak a külszínen 

 írja körül, hanem a nagyági bányák feltárásaiban is felkutatja a ke- 

 ményebb és frissebb kőzetrégiókat és átlátszó papírra vetett öt bánya- 

 térkép segítségével kimulatja, hogy ezek a « csatornák a mélység fele 

 folytalódnak és lefelé egymással egyesülnek. Ennek a meglehetős bonyo- 

 lódott csatornahálózatnak plasztikus képét a 11. ábra (57. oldal) fel- 

 tünteti. Ebben az alakulásban nem volna semmi lehetetlenség és ha a 

 csatoi-nák között rétegzett tufa volna, melytől a dacit élesen különvál- 

 nék, a felfogás helyességében nem lehelne kételkedni. Csakhogy daeit- 

 tufa sem a bányában, sem a külszínen sehol sincsen, és amennyire 

 emlékszem, a szilárd kőzet nem vágódik el élesen a lágy kőzet határán 

 (kivéve egyes esetekben, ahol érc- vagy glauchtelér választja el a kétféle 

 keménységű közetet), hanem rendesen oly fokozatosan megy át az egyik 

 állapot a másikba, hogy a bányafelörök, kiknek kötelessége a vájárok 

 szakmánymunkájának díját a kőzet keménységéhez arányítva fokozni, 

 csak folytonos megfigj'eléssel és próbálgatással teljesíthetik feladatukat. 



Egyébiránt a jelenkori vulkánokról tudjuk, hogy a láva nem min- 

 dig csak a kráter peremén át folyik ki, hanem a legtöbb esetben a vul- 

 kánkúp falál)an széles hasadék támad és ebből ömlik ki a láva mind- 

 addig, míg alulról új táplálékot kap. Amikor azután a felnyomulás 



