IRODALOM. 751 



zottan kijelentette, hogy zöldkökitörés soha sem volt : ii mostani zöldköállapot 

 csak a niiir kész vulkáni kőzet utólagos átváltozása, vulkáni utóhatásként fel- 

 szálló gázok müve. És ez csakugyan jobban felel meg a megfigyelhető álla- 

 potnak, t. i. egyrészt azoknak a PÁLFytól is helyesen látott és leírt jellemző 

 vonásoknak, melyekkel a zöldkőuemü közét a normálistól külömbözik, másrészt 

 a kettő közötti átmenetnek, melyet Pálfy szintén elismer. 



A normális dacitok és andezitek érdessége finom likacsosságra mutat, 

 mely lehetségessé teszi, hogy felszálló gőzök vagy folyadékok az egész kőzetet 

 átjárják és benne az arra alkalmas alkatrészeket megtámadják. A fent érintett 

 előadásomban kifejtettem, hogy az én megfigyeléseim szerint a zöldkőmódosulat 

 lényege csupán abból áll, hogy az andezitek színes ásványai (amfibol, piroxen 

 és talán biotit) valamely ágens által felbontatnak és a bomlás tarmékei, ú. m. 

 klorit. epidot és karbonátok az egész kőzetben szétterjedvén, annak érdességét 

 csökkentik, törését kagylóssá és simábbá teszik, szilárdságát és szívósságát 

 fokozzák, egyúttal a kőzet világos színét sötétebbre és zöldesre változtatják. 



A nagyági dacitban feltűnik a makroszkópos amfibolkristályoknak fekete 

 burkolata, mely a vékonycsiszolatbau, miut fekete keret a kristály kereszt- 

 metszetének körvonalat híven mutatja. A zöldkőmódosulatu dacit ezt a keretet 

 még mindig mutatja, habár a kereten belül az ásvány eredeti anyagából már 

 semmit sem, hanem csak a bomlási termékek, klorit és mész-magneziakarbo- 

 natnak keverékét látjuk. Feltéve, hogy az első kiválású aműboloknak ez a 

 fekete héjjá már az izzófolyó magmában megvolt, alig képzelhető, hogy a mag 

 feloldása után ez a vékony héj a mozgó magmában sértetlenül megmaradhatott 

 volna. A fokozatos átmenet mellett ez is bizonyíték arra, hogy a zöldkövesedés 

 csak utólag, a már megszilárdult vulkáni tömegben állt be és nincsen semmi 

 okunk zöldkőlávát feltételezni, amilyent még egy újkori vulkáni kitörésben 

 sem találtak még. 



A mélységből felszálló zöldkövesítő ágensek • — mondjuk a motetták vagy 

 a szolfatárak gőzei — átjárhatták az egész vulkáni alkotmányt, beleértve a 

 tőszomszédságában levő, vagy a feltörések közé ékelt másnemíí kőzeteket is ; 

 de zöldkövesítő hatásukat természetesen csak az amfibolt-augitot tartalmazó 

 kőzeteken gyakorolhatták. Ameddig a gőzök vagy oldatok infiltraciója terjedt, 

 addig az andezittufák, brecciák és lávaárak is elszenvedték a módosulást, de 

 p. 0. a nagyági mediterrán üledékrögökön vagy a botcsi kárpáthomokkövén az 

 ilyen hatás nem látható. Ilyen felfogás mellett érthetetlen volna, hogy a nagyági 

 zöldkődacit tőszomszédságában levő amfibol-andezitek, a Kálvária-kőzetek, vál- 

 tozatlanak maradtak, ha a dacitnál idősebbek lennének. Másrészt nem hiszem, 

 hogy a Szarkó-hegynek, melynek kőzete normális dacit, külön kitörési csator- 

 nát lehessen tulajdonítani, amint Pálfy rajzán (VIII. t.) látszik ; inkább egy 

 vastag lávaár végének tekintem, mely már a zöldkövesedés régiójából kinyúlik 

 és azért változatlan maradt. 



Láttuk tehát, hogy a posztvulkáni emanációk az eruptív kőzeteket saját- 

 ságos módon megtámadják, bennük a színes szilikátokat felbontják. Másrészt 

 tudjuk, hogy az ily módon zöldkővé vált andezitekhez nemes érctelérek fűződ- 

 nek nemcsak Magyarországon, hanem még sokkal nagyobb mértékben az 



