768 d; hillebrand jekö 



pedig annyii-a egyforma mindezekben az esetekben, hogy azt véletlennek betudni 

 szerintem ép oly kevéssé lehet, mint az előbb tárgyalt fogpengéknek és kapa- 

 róknak a létrejöttét. Hogy mért törte szét ezeket a fogakat az ember, azt 

 biztosan megmondani nem lehet, de nagyon valószínűnek tartom, hogy ebben 

 az alakban ékszernek használta. A fogakat t. i. természetes formájukban nehe- 

 zen tudta volna jól megerősíteni, s mivel a fog átlyukasztásához vagy még 

 nem értett, vagy pedig azt túlságos fáradságosnak találhatták, ily módon egy- 

 részt érdes felületeket nyert a kötéshez, másrészt pedig megnyitván a foggyö- 

 kérnek csatornáját oda finom csontszilánkokat erősíthetett, amelyeknél fogva 

 a fogakat testére aggathatta. Sikerült még két olyan szemfogat is találni, 

 amelyek a középen be vannak lyukasztva, a gyökér vége pedig letörve, úgy, 

 hogy ezeket fel is fűzhette. 



Foglalkozunk ezek után a fiatalabb sárgás törmelékes rétegekkel. Ezek a 

 rétegek nem egészen egyformák a barlangnak elülső és hátulsó részében, 

 amennyiben elül sokkal törmelékesebbek és a következőkben tárgyalandó rág- 

 csálók faunáját tartalmazzák. Ebből a faunából elégséges összehasonlító anyag 

 hijján csak 28 fajt sikerült meghatározni, de ha mind meg lesz határozva, azt 

 hiszem, hogy legalább 50 fajt sikerül majd kimutatni. Nem mulaszthatom el 

 itt megemlíteni, hogy a következőkben felsorolt faunának nagy részét mikro- 

 fauna képezi, melyet Kormos Tivad.\e dr. geológus barátom volt szives meg- 

 határozni, aki ezeknek az állatoknak alapos ismerője, s amely szívességet 

 e helyen is megköszönök neki. A fauna két körülménynél fogva nagyon fontos. 

 Egyrészt azért, mert ez az első lelőhely hazánkban, ahol a rénszarvas nagyobb- 

 mennyiségben fordul elő, s igy már végképen eloszlathatok azok a kételyek, 

 melyeket több szakember még néhány évvel ezelőtt a rénszarvasnak magyar- 

 országi előfordulása .szempontjából táplált, s másrészt azért, mivel a nagyszám- 

 ban kikerült steppel rágcsálók a rénszarvas együttes előfordulásával egyetemben 

 iíjlíól megerősítik azt a feltevést, hogy vidékeinken a pleisztocénnak legfelső 

 részében hideg subarctikus kontinentális klima uralkodott, amikor is valóságos 

 steppel fauna és flóra tenyészhetett itt s amely körülmények megfeleltek a 

 löszképződés lehetőségének is. PoHLiG-gal úgy magyarázni ezeket a jelensége- 

 ket, mintha a steppel állatokat csak a szükség kényszerithette vohia ide, nem 

 lehetséges. Hisz akkor ezek a helyhez szívósan ragaszkodó állatok a holocén- 

 ban is itt maradhattak volna, másrészt át is kellett volna alakulniok az új 

 életviszonyoknak megfelelően ha tényleg új viszonyok közé jutottak vobia itten. 

 De mivel egyik feltevés sem áll, az sok más fontos észlelettel együtt azt 

 bizonyítja, hogy abban az időben hazánkban s valószínűleg egész Középeurópá- 

 ben a mai oroszországi steppekhez hasonló életfeltételeknek kellett uralkodniok. 

 Jlivel továbbá Középeurópából sem a rénszarvas, sem más nagyon jellemző 

 steppel rágcsálók {Lagomis piisillux, Microtiis gregalis .stb.) hazánknál észa- 

 kabbra, vagy pedig jóval keletebre sem lehetett még eddig a holocénben kimu- 

 tatni, kétségen kivül áll, hogy ezeket az állatokat tömegesen tartalmazó balla- 

 barlangi rétegeket pleisztocén komáknak kell venni. Bizonyítja ezt az a körül- 

 mény is, hogy az újabb ásatások alkalmából ezeknek a rétegeknek alsóbb 

 szintjeiből még az absolut fossilis ősmedve is kikerült. 



