A BALLA-BARLAN8BAN KHI. ÉVBEN' VÉOZETT ÁSATÁSOK ERKDMÉNYEI. 769 



Eddig a következő fajokat sikerült meghatározni, amelyekből csak az 

 első nyolcnak van nagyobb jelentöségp a kormeghatározás szempontjából : 

 1. Rangifer taranJus L., rénszarvas (gyakori), 2. Lrsiis spelaeiis EosenmOll., 

 barlangi medve (ritka). 3. Microtus gregahs Pallas (elég gyakori). 4. Ochotona 

 (I,agomy») imsiUus Pallas, pocoknyul (nagyon gyakori). 5. Microtus nivalia 

 Maktiüs, havasi pocok (ritka). 6. Lago}nis albus, sarki hófajd (gyakori). 7. Lago- 

 pus mMtiis- MoNTiN. havasi hófajd (gyakori). 8. Microtus ratliceps Keys et 

 Blas., északi pocok (elég gyakori). 9. Sorcx (irtiiicus L., erdei cickány (elég 

 gyakori). 10. Sojvx ininuius L. törpe cickány (1 állkapocs) 11. Talpa enro- 

 paea L., vakondok (gyakori). 12. l'rsus arclos L., barna medve (eddig ritka). 

 13. Putoriuíf (Arctogale) cnnineus L., hermelin (elég gyakori). 14. Pntorius 

 (Arctogale) nivalis L., menyét (elég gyakori). 15. Vtdpes vulpes L. róka (eddig 

 ritka). 16. Cricetus cricetus L., közönséges hörcsög (gyakori). 17. Evotomij$ 

 glnreolus Scheeber, erdei pocok (gyakori). 18. Microtus U7'valis Pallas, mezei 

 pocok (gyakori). 19. Microluti agrcstis L. (gyakori). 20. Arvicola terrestris 

 L.. vizipocok. 21. Lepus curopacus L., közönséges nyúl (gyakori). 22. Bos sp. 

 (ritka). 23. Ovis sp. (elég gyakori). 24. Civns lupus L. farkas (ritka). 25. Equus 

 cahaüus L., ló (ritka). 26. Capreolus capreolus L.. őz (ritka). 27. Tetrao tetrix 

 nyirfajd. 28. Rana Mcludyi Bolkay. 



Ez a fauna nagy vonásokban megegyezik a dr. Kadic Ottokár barátom- 

 tól felfedezett és Kormos Tivadar dr. barátomtól • leírt puskaporosi rágcsáló- 

 rétegekből kikerült faunával. De vaunak egyes kisebb eltérések. így a Balla- 

 barlangból hiányzik a steppeknek két igen jellemző állata, az Alactaga saheiis és 

 a Cricetulus phaeus. Igaz, hogy az előbbi faj a puskaporos fülkében is csak két 

 fog által, az utóbbi pedig két álkapocstöredék által van képviselve. Ezekből 

 megítélhető, hogy ezek a különbségek a véletlennek eredményei is lehetnek 

 s a jövőben a Balla-barlangból is remélhetjük ezeknek az állatoknak csont- 

 maradványait megkapni. Egyébként nagyon valószínűnek tartom, hogy ezek a 

 kizárólagosan steppei állatok már csak nagyon elvétve fordulhattak elő Mis- 

 kolcz vidékén ebben az időben. Hiányzik még a Balla-barlangból a két tundrára 

 jellemző faj, t. i. a sarki róka, (Vulpes lagopus) és a sarki nyúl (Lrpus 

 variábilis), de a havasi pocok (Microtus nivalis) viszont a puskaporosban 

 liiányzik. Mindkét faunában erdei állatok is képviselve vannak, amely álla- 

 tok a steppei folyók mentén elszórtan előforduló erdők jelenlétére utalnak és 

 így nem ingathatják meg azt a következtetést, hogy hazánkban ebben a kor- 

 ban még a steppe uralkodhatott. Amint a folyók és patakok mentén elterülő 

 erdők az erdei állatoknak adták meg létfeltételeiket, úgy a magasabb hegye- 

 inken uralkodó nedvesebb, hidegebb klima az egykori tundra fauna utolsó 

 maradványainak a tenyészetét tette lehetővé. így tehát nem csodálkozhatunk, 

 hogy e három fauna képviselőit együtt találjuk a negyedik, vagyis utolsó 

 a jégkorszak utáni időszak végén, annál kevésbbé, mivel Nehring óta tudjuk, 

 hogy ezeket a kis rágcsálókat és madarakat nagyobb ragadozó madarak jut- 



■1 A hámori puskaporos pleisztocén faunája. (M. kir. FoUltaui Intézet Év- 

 könyve XIX. köt. 3. füzet I. 



