ADATOK A HÓD (CASTOIÍ FIBER L.) HAZAI ELTfíRJEDÉSÉHEZ. 905 



Az ú-iiUuvium idejebeli ősemberek is kortársai voltak a hódaknak s 

 hogy azokat milyen szorgalmasan vadászgatták, kitűnő bizonyságul szolgálhat- 

 nak a nagyobb őstelepek konyhahulladék maradványai, amelyek között gyakran 

 jönnek elő a hódnak csontváz-részei. Különösen a keményszerkezetű, vaskos, 

 alsó állkapcsok, a dús lemezredözetű görbe zápfogak és a szabályos félkörben 

 görbülő, nagy, vörösbarna színű metszőfogak azok a jellemző csontrészek, 

 melyek első pillanatra magukra hivják a szemlélő íigvelmét. E közleményein 

 tulajdonképeni tárgyát ilyen prehisztorikus és két lelőhelyről származó római 

 kori csontleletek képezik, amelyek ásatás által kerültek elő a kultúrrétegekből. 

 Míg hazai őstelepeink faunájának tanulmányozásával csak elvétve találkozunk, 

 addig a nyugati államok nevezetesebb prehisztorikus telepeiről rendszeres tanul- 

 mányokban számolnak be a kutatók s így ezekben az egyes állatfajok elő- 

 fordulásáról is pontosabban vagyunk tájékozva. Hogy a barlangi leletekről írt 

 nagyszámú és értékes közleményeket különösebben ne említsem, legyen szabad 

 e helyen csupán csak a svájci őskori tavi lakások konyhahulladék faunájára, 

 hivatkoznom, melyet dr. Eütimeyer tanár olyan beliatóan tanulmányozott és 

 észleleteit oUntersuchung der Thierreste aus den Pfahlbauteu der Schweiz!) és 

 (iDie Fauna der Pfahlbauten in der Schweiza című értekezésekben tette közzé. 

 A leíi't faunában a liód is, mint gyakori állatfaj szerepel, mert a mosseedorti, 

 •wauwyh, robenhauseni, \\augeni és concisei őskori tófalvak leletei között mind 

 többszörös példányokban mutatta ki di-. Eűtimeyer. A hazai őskori és római 

 telepek konyhahulladék maradványai között eddig a hódnak biztos előfordu- 

 lását a következő lelhelyekről regisztrálhatom : 



1. Szamosújvár. A római kasztellum pretóriumának 1907-ben végzett 

 kiásatása közben római edénycserepek társaságában a liódnak egy metszőfoga 

 került felszínre, mely adat szerint a hód a római császárság időszakában a 

 Kisszamos folyó völgyében is otthonos volt és mint vadász-zsákmány jutott be 

 a kasztellum kőépületei közé. 



2. M ar sle kencz e. (Torda -Aranyos megye). A Maroshld közelében, 

 a folyó jobbparti omlásos falában prehisztorikus és római kultúrrétegek tárul- 

 nak fel 1 1 dcm vastagságban. Ezen televényréteg alatt kevéssé rozsdaszínü 

 homokiszapüledék következik, melyben a Spalax graecus antiqmis Méhely 

 koponyáit gyűjtöttem. ' A felszíntől 85 cm mélyen szénmorzsás, túlnyomóim 

 hamvas rétegben találtam 1908 őszén a Casíor fiber L. egy alsó, jobboldali 

 állkapcsát, benne három zápfoggal (X. tábla 3. ábra). Az állkapcsot tartalmazó 

 réteg művelődési tárgyai kétségtelen bronzkoriak s benne — mint a hódnak 

 kortársait — a következő állatfajokat gyűjtöttem : 



1. /íos taurus L. 2. Erjuus cabaUmt L. 3. Oris ai-ics L. 4. Sus scrofa L. 

 5. Canis familiáris L. 6. Cricptus fmmenlarius Páll. 7. Spalax graecus 

 aniiquus Méh. 8. Unió batavus Lamck. 9. Hclix iiiti'^eevx Zgl. 



3. T o r d a h a s a d é k. A sziklaszoroson keresztül folyó Hcsdát pataka. 

 jobbpartján, a hasadék Torda felöli végének közelében, fent a szirtek között 

 fokszik a hasadék legnagyobb és legszebb barlangja, a 75 m hosszú, 22 m. 



' Dr. MÉHRLY Lajos: A földi kutyák fajai. Budapest, 1909. paj,'. 175. 



