916 d; pái.fy mór 



rétegeket pedig I>-key is — mint szóbeli közlésből tudom — NopcsÁval ellen- 

 tétben szintén nem tekint a mediten-ánnál idősebbeknek. 



A- nagyági glauchot illető megjegyzóscii-c csupán a következő 

 mondanivalóm van : A glaucli nem mindenütt fiatalabb az éreteléi-eknél, mert 

 olykor maga a glaueh alkotja az érctelért. Példa erre éppen az a glauchdarab, 

 melyet munkám 10. ábráján bemutattam és amely éppen a valódi longinból 

 származik. 



Ikkey kifogásolja, hogy a glaueh képződésénél a glaiich anyagának a 

 hasadékokba való bejutását elég világosan nem magyaráztam meg. Erre vonat- 

 kozólag a következőket írtam : 



«E z e k li a r e ]i e d é s e k b e ii z a n y a g b e s z á 1 I í t á s á u a k a iii u u - 

 k á j á t íi \ u 1 k á u i u t i'i m ü k ö d é s u é I s z e r e ji 1 ö f o r r ú v í z n c k és víz- 

 gőznek t u I a .1 il " 11 í t o m és az egész működést úgy képzelem, ho^y az alulról 

 feltörő forró víz és különösen a vízgőz az ufívagos mediterrán réteget a tektmiilvai 

 hasadékok meutéu, a kürtökön kívül, fellazította s a vízgőz a legfinomabb iszap- 

 részecskéket magával ragadva, behatolhatott a legfinomabb hajszálrepedésekbe és az 

 iszapot ott lerakhatta. Kissé másképen mehetett végbe a szélesebb repedések kitöl- 

 tése, amelyben a mediterránnak már oly töredékei vaunak benne, amiket sem a 

 vízgőz, sem a víz nem hozhatott magával. Ezek kitöltési módjára némi analógiát 

 találhatunk a kovásznai «Pokolsár»-ban. Eniiok iszapfeltöréséröl kimutattam (Ter- 

 mészettudományi Közlöny XXXVII. köt. p. "Ili. 190ö), hogy 14 m mély foglalatlau 

 csatornájában a feltörő szénsavas víz fellazítja a finom iszapot, úgy, hogy az iszap 

 végre betölti a forrás csatornáját. Akkor azonban, amikor a szénsavgáz feszítő ereje 

 legyőzi az iszap nyomását, az iszapot a csatornából kilöki. Ilyenformán lehet elkép- 

 zelni a glauchuak a vasta»abb erekbe való belenyomulását. Amikor a feltörő víz- 

 gőz annyira fellazította a mediterránt, hogy az iszapot képezve betöltötte a hasa- 

 dókokat, a feltörő vízgőz feszítő ereje egy idő múlva nagy erővel felszorította az 

 összegyülemlett iszapot a hasadéknak a daoitlepelbe eső részébe. Ez a felszorítás 

 oly erővel történt, hogy a dacitlepolbcn a hasadék faláról leválasztotta a meglazult 

 szögletes dai'abkákat s azokat magába gyúrva létrehozta a brccciaszerü glaueh ki- 

 töltéseket" (p. 258l. 



Látható tehát, hogy én nem a vulkáni utóműködésnél szereplő forrás- 

 vízre — mint Inkey mondja — hanem forró vízre és vízgőzre gondolok s ha 

 a fennebbiekből ez eléggé nem világlik ki, akkor kijelentem, hogy igenis 

 uvenilis vízre. 



Az e r u p c i ó s v o u u 1 a t o k u n k a tektonikai viszonyokkal 

 való kapcsolatára vonatkozólag csak az a megjegyzésem, hogy munkámban 

 nem akartam az egész hegység monográfiáját adni. Éppen azért az V. táblán 

 csak egy térképvázlatot közöltem, amelyen csak a feltűnőbb és nagyobb sze- 

 repet játszó képződményeket tüntettem fel, amelyeknek elterjedési területe, 

 minthogy azokat --- amint hangsúlyoztam — mindenütt törési vonalak hatá- 

 rolják, képet nyújtanak a terület tektonikájáról is. Hogy a brádsztanizsai 

 erupciós vonal szintén egybeesik a terület tektonikájával, azt a meláfir közé 

 besülyedt kárpáti homokkőterület kétségtelenül mutatja. Hasonló törés hatá- 

 rolja az oíl'cnbáuyai kristályos palahorstot is. Hogy ennek törése egybeesik-e 

 a brádkörnyóki törések idejével, tudni nem lehet, de lia tekintjük a kristályos 



