22 A. Luther, Land- och sötv.-gastropoder i Finland. 



räknade med de lokaliteter, på hvilka de förekomma, och att 

 dessa deras ståndorter ofta kunna vara väsentligt olika i olika 

 trakter. Det är därför af vikt att ståndortsiakttagelser ej utan 

 vidare generaliseras, utan att orten, där de blifvit gjorda, städse 

 antecknas. Att de ståndorter, där anteckningar göras, böra vara 

 så vidt möjligt typiska för de resp. slagen af ståndorter är 

 själffallet. 



Jag kan här, i brist på tillräckliga anteckningar, icke gifva 

 någon ens närmelsevis fullständig mollusk-topografisk bild af 

 någon trakt, men vill dock försöka ett utkast, hvartill mina 

 anteckningar från Lojo och delvis äfven från trakterna kring 

 Keitele sjö och andra spridda orter ligga till grund. 



För att gifva ett begrepp om de skilda arternas relativa 

 frekvens på samma ställe, bifogar jag till skildringen af en del 

 landståndorter tabeller, uti hvilka siffrorna beteckna antalet indi- 

 vider af resp. arter uti en riklig sållning. Siffrorna äga sitt 

 värde endast vid jämförelse inom samma sållning och få ej di- 

 rekt användas till jämförelse af olika sållningar, emedan de 

 sållade kvantiteterna ej äro lika. — I tabellerna hafva i all- 

 mänhet sniglarne ej kunnat upptagas, emedan de ej insamlats 

 medels samma metod och antalet funna exemplar sålunda ej 

 har varit jämförbart med antalet af öfriga snäckor y. 



Hvad ståndorternas indelning beträffar, så har jag i hufvud- 

 sak följt Norrlins 2) framställning. I flere afseenden hafva dock 



1) En närmelsevis riktig uppskattning af landmoUuskernas kvantitativa 

 förekomst på en del mera homogena ståndorter skulle måhända kunna vin- 

 nas genom att på en bestämd, noggrant uppmätt areal, exempelvis 1 — 2 m^, 

 af för den resp. ståndorten typisk beskaffenhet, uppsamla och sålla alla på 

 marken befintliga löf, kvistar, mossa, barkbitar, etc. Sniglar och större 

 snäckor kunde lätt ur det på sållet kvarstannande utletas. Man kunde på 

 detta sätt få med hvarandra jämförbara tal från skilda ståndorter och dessa 

 tal blefve tillförlitligare ju större den undersökta arealen är. Att individer- 

 nas fördelning på olika platser af samma ståndort icke är alldeles jämn 

 och i icke ringa mån påvärkas af tillfälliga omständigheter är visserligen 

 sant, men genom ett lämpligt urval af platserna för undersökningen torde 

 dock användbara medelväi^den kunna erhållas. 



'■^) Jämför Norrlin: Sydöstra Tavastlands Flora. (Not. Sällsk. pro 

 Fauna et Flora fenn. XI, 1870) och Flora Kareliae Onegmsis (Ibid. XII, 1871). 



