30 A. Luther, Land- ocli sötv.-gastropoder i Finland. 



Vitrina pellucida, Pupa edentula, 



Conulus fulvus, P. ardica, 



Arion subfuscus, Succinea putris. 

 Äcanthinula harpa, 



Samtliga här meddelade uppgifter om blåbärsrisets fauna 

 grunda sig på insamlingar medels slaghåf. Till de på marken 

 befintliga snäckorna har sålunda ingen hänsyn tagits. 



Det har redan ofvan nämnts, att kuperad mark och spe- 

 cielt b är g i allmänhet är gynsammare för molluskernas före- 

 komst än jämn mark. I synnerhet erbjuda skogbevuxna, starkt 

 förklyftade bärg med rikligt mosstäcke för molluskerna gynn- 

 samma vistelseorter. Faunan på sådana ställen rättar sig efter 

 vegetationstäckets beskaffenhet, men är i allmänhet rikare än i 

 omgifningen. Detsamma gäller äfven om skogbeklädda kullar, 

 bestående af större stenar och block. — Bär g v ägg ar med 

 nedsipprande vatten locka ofta Clausilier, Patula riiderata m. fl. 

 snäckor från omgifningen, hvilka där afbeta algvegetationen. 

 Vid torr väderlek träffas dessa snäckor ofta talrikt vid bärgs- 

 rötterna. — Små mossbevuxna afsatser på bärgsskittningar 

 hysa ibland en förvånande mängd individer af Pupa aJpestris. 

 — På liknande, med Hypna och Sedum acre bevuxna bärg- 

 afsatser har jag vid Helsingfors (Observatoriebärgen) och Viborg 

 funnit Pupa muscorum. 



Det sagda gäller om urbärg. Ännu rikare är faunan på 

 Jcalkbärg, som för de flesta mollusker är mycket gynnsamt. 

 Några kalkflyende mollusker känner jag ej från vår fauna. Ej 

 häller äga vi någon art, som i allmänhet endast förekommer 

 på kalk, men anmärkningsvärdt är, att några arter, hvilka i 

 Centraleuropa uppträda oberoende af det geologiska underlaget 

 hos oss tyckas vara bundna till kalk eller dock hufvudsakligen 

 förekomma på kalkhaltig jord. De ifrågavarande arterna äro: 



Belix lapicida, 



Clausilia plkatula (huruvida kalk förekommer vid Mjatusova är 



mig dock obekant), 

 Carychium minimum. 



