Ada Sticiolalis pio Kanna rl Klura Feiinica, XX, no 15. 1)5 



sydöstra liörn. — Sannolikt liafva iifven följande arter inkom- 

 mit denna väg: 



Glmisilia cruciata, 



Hydrohia steini, 



Bythinia ventricosa. 



Såsom relikter från tider, då resp. arter haft en vid- 

 sträcktare utbredning än nu, torde böra tolkas förekomsterna af 

 Acanthinula harpa på Åland och af Helix arhustorum på några 

 bärg i de inre delarna af mellersta och norra Finland. (Se 

 närmare om dessa arter i den speciela delen). 



IL Jämförelse med grannländernas molluskfauna. 



Söka vi att i detalj jämföra Finlands molluskfauna med 

 den Skandinaviska halföns å den ena sidan och Rysslands å 

 den andra, så stöta vi på hvardera sidan på ej obetydliga svå- 

 righeter, ehuru dessa äro af hvarandra mycket olika slag. En 

 jämförelse af vår fauna med den Skandinaviska halföns för- 

 svåras genom den utan tvifvel allt för trånga uppfattning af 

 artbegreppet, som, i öfverensstämmelse med den franska »école 

 nouvelle» gör sig gällande uti Westerlunds malakozoologiska 

 arbeten, isynnerhet i dem från senare tid. Man är här tvungen 

 att utöfva en kritik af arternas värde, en kritik, som dock är 

 ytterst vansklig, då man i de flesta fall ej har tillgång till exem- 

 plar af arterna, utan är hänvisad endast till de af författaren 

 gifna, nästan aldrig af figurer åtföljda diagnoserna. I följd af 

 den af Westerlund hyllade uppfattningen af artbegreppet är 

 man nödgad att förhålla sig skeptisk gentemot hvarje af honom 

 såsom ny uppställd art. Jag har därför i det följande såsom 

 säker (»god») art upptagit endast sådana former, hvilka äfven 

 af andra författare erkänts såsom sådana eller om hvilka jag 

 själf varit i tillfälle att bilda mig ett omdöme. Alla de öfriga 

 arterna betraktar jag såsom kritiska eller såsom varieteter och 

 former af andra arter. 



