Ada Soci(!la(is pro Kanna el Flora Kennica, XX, n:o 1-3. ö 



Iraktvis äro så väl kända, atl endast ett fåtal nya arter där äro 

 att förvänta, och äfven frän Ik. Ka., och Th. ej obetydliga sam- 

 lingar föreligga, känna vi från Ks. 12, från Om, 13, från Kk. 3 

 och från Lmiir. ingen enda art. Huru antalet kända arter f. ö. 

 fördelar sig på de skilda provinserna, framgår af tablån på före- 

 gående sida. 



Följande arter torde vara utbredda öfver hela vårt område^): 



Agriolimax agrestis('^) 

 Hyalinia hammonis, 

 H. Petronella, 

 Arion suhfuscus, 

 Patula 2^1/gmaea, 

 P. riiderata, 

 Pupa edentida, 

 P. ardica, 

 P. alpestrisf^J, 



Succinea putris, 

 S. pfeifferi, 

 Limnaea stagnalis, 

 L. ovata, 

 L. palustris, 

 L. truncatula, 

 AmpJiipeplea glutinosa, 

 Planorbis contortus, 

 Valvata piscinalis. 



form 



Cochlicopa lubrica, 



Af dessa är endast Patula ruderata en nordisk (boreal) 

 ; alla de öfriga äga en vidsträckt utbredning. 



( Gentemot den öfriga delen af området är Syd-Finland 

 ganska väl afgränsadt i malakozoologiskt hänseende. Dess 

 N-gräns löper, begynnande från Ladogakarelen någonstädes N 

 om Ruskeala längs Salpausselkä ända till trakten kring Vesi- 

 järvi, därifrån den längs Hattula åsen i NV-riktning går till 

 Tammerfors och, fortsättande åt samma håll, slutligen når den 

 österbottniska kusten. — Denna gräns tyckes ej öfverskridas af 

 följande arter: 



Limax arborum, 

 Hyalinia pura, 

 H. cellaria, 

 Arion hortensis, 

 A. Bourguignati, 

 Acanthinula aculeata, 



Hélix lapicida, 

 H. liortensiSf 

 H. bidens, 

 H. strigella, 

 Pupa pygmaea, 

 Balea perversa, 



^)Saiin()likl liöra härilrån iiiulaiilatias tundrorna pa Ivolahalföns N-kust, 

 (ini livilka intol är kiindl i nialak(>zoolouiskl. afseemle. 



