Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XX, n:o 3. 81 



Clansilia (Claiisiliastra) laminata Mont. 



Nord. vt Nyl. p. 33; pl. III, f. 27. — Nyl. Bidr. p. 134. — Sahlb. 

 Ant. p. 314. — Böttger. Kat. Russ. Claus. p. 162. — West. Exc.-f. p. 30. 

 — Syn. p. 74. 



Förekommer endast i Syd-Finland, där den traktvis är 

 täml. allmän. Nordligast anträffad vid Kirjavalaks (c. 61° 45'). 



Där lind, hassel och alm bilda bestånd inom den ofvan- 

 angifna gränsen, skall man sällan förgäfves söka efter denna 

 art. Äfven bland asp trifves den väl. Den uppehåller sig bland 

 affallna löf, under barken af murkna stammar, under stenar etc; 

 efter regn vandrar den gärna uppför stammarna. 



Al. Jomala (A. L.). Saltvik: Haraldsby (M.) [albin], Föglö: 

 Gripö (W. Juslin), Ab. Pargas: Lofsdal (E. R.). St. Marie. Kärsä- 

 mäki. St. Karins: Ispois (M.; E. R.). Karislojo: Karkkali och 

 Torhola. Lojo: Jalasaari (A. L.). Vichtis (U. F. M.). — N. Snap- 

 pertuna: Raseborg (A. L.). Ingå (U. F. M.); Ingå skärgård (coll. 

 Nord.). Sibbo (U. F. M.); Nevas (G.). H:fors: Meilans. Helsinge: 

 Nordsjö; Degerö; Turholm (M.). Mäntsälä (R. M. St.). Rorgå: 

 Molnby kalkbrott (G.). Högland (R. S.). — Ka. St. Andrese {A. 

 J. S.). St. Johannes: Kirjola (O. N.'); Suvisaari och Vaahtola (A. 

 J. S.). »Sääksmäki Vib. län» (Nervänder). — Ik. Rjörkö: Röm- 

 pötti. Nykyrka: Kaukjärvi (A. J. S.). Pyhäjärvi (A. L.). — Kl. 

 »Ladog. kar.» (H. R.). Kexholm. Jaakimvaara fA. L.). Krono- 

 borg (U. F. M.). Kirjavalaks (fi. P.). 



I Norge går den till 64° n. br.; i Sverige till Dalarne och 

 Helsingland (c. 61° 30'). — I Ryssland är den funnen vid Zar- 

 skoje Selö, i de Raltiska provinserna (allm.), och flerstädes i 

 rikets mellersta och södra provinser. 



Clausilia (Clausiliastra) orthostoma Menke. 

 Luther Medd. Soc. pro F. et F. fenn. H. 25, ]). 56 o. 134. 

 Tillsvidare anträffad endast i Ab.: Karislojo, där jag spar- 

 samt fann arten på gamla, delvis murkna hasselstammar. Den 

 anträffades dels sittande under den lossnande barken, dels och 

 mest under lafven Stida pulmonaceay hvilken i mängd växte på 

 stammarna. Arten föreföll att i sitt uppträdande vara beroende 



6 



