26 



en rundpullet hat. Et par gange, naar jeg har reist forbi, har jeg 

 stanset og betragtet disse paafaldende hulninger og formelig været lidt 

 ærgerlig, fordi jeg ikke har kunnet forståa mig paa dem. Jeg har 

 ikke kunnet faa dem til jættegryder; de ligger, om man saa maa sige, 

 altfor umotiveret paa to sider af stenen, der ikke forresten viser nogen 

 tilrunding, tydende paa indvirkning af rindende vand. Jeg har ogsaa 

 tænkt, at de kunde være merker af udfaldne eller borttærede knoller 

 i stenen, men bergarten i denne er en ganske almindelig blaakvarts 

 uden nogen slags brudstykker eller konkretioner. 



Ved at høre hr. Montelius i sine foredrag omtale lignende for- 







B 



A en blok med eiendommelige Ibrdybninger. B et i Froiies udhulet merke. 



dybninger i gravkammerstene og ved helleristninger, er jeg kommet 

 paa den tanke, at man rimeligvis maa have for sig menneskeverk fra 

 sten- eller broncealderen. Fordybningerne er rigtignok større, end 

 saadanne pleier at være, og beliggenheden oppe paa høifj eldet er tem- 

 melig paafaldende. Arkæologerne faar studere dem nøiere. 



Med det samme vil jeg omtale, at hr. Bjørlykke paa sin reise for 

 den geologiske undersøgelse i sommer fotograferede eiendommelige i 

 f j eldet ved Sørfjorden indhugne merker. En afbildning af det ene 

 sees ved B paa vor figur. Stedet er en fjeldvæg straks i syd for 

 nøsterne paa gaarden Frones i Ullensvang. Merkerne, som af be- 

 folkningen kaldes "Kvædneauge", er 20 — 25 cm. i tvermaal og er 

 anbragte omtrent 3 m. over tangranden. 



