31 



da et tilspidset flintredskab fastsiddende i gruset paa en dybde af 5 

 meter under overfladen. I løbet af dagen opdagedes der endnu to 

 andre lignende stykker, som ligeledes uden tvil var forarbeidede af 

 menneskelig haand. Kort sagt, vi blev tilhængere af Boucher de 

 Perthes's anskuelse og gav meddelelser derom til forskjellige arkæolo- 

 giske selskaber. 



Hvad var ved denne tid den almindelig gjængse mening i den 

 videnskabelige verden angaaende dette spørgsmaal 1 Nogle akcepte- 

 rede øieblikkelig den nye opfatning som en støtte for de anskuelser 

 om menneskeslegtens høie ælde, der allerede, men af andre grunde, 

 var begyndt at fremkomme. • Men det manglede ikke paa modstandere. 

 Nogle lærde betragtede de paleolitiske økser som frembragte ved ke- 

 miske processer, som lesultater af våndets voldsomme og langvarige 

 virksomhed, som produkter af sterkt tryk eller af temperaturforan- 

 dringer, ja som forstenede fiske. Andre benegtede, at disse flinter, 

 som de var nødt til at opfatte som produkter af menneskelig virk- 

 somhed, virkelig var fundne i uforstyrrede gruslag, eller i ethvert fald, 

 at de var samtidige med uddøde dyrearter. 



Ved denne tid spillede Noahs syndflod en vigtig rolle i geologien. 

 Verdens skabelse blev sat til aaret 4004, og syndfloden indtraf i aaret 

 2348 før Kristus. Der var altsaa to store perioder i vor klodes hi- 

 storie, den antediluvianske og den postdiluvianske — tiden før og 

 efter syndfloden. Og denne store begivenhed blev opfattet som uni- 

 versel, saaledes at man overalt paa jorden kunde finde spor af den. 

 Overalt betragtede man de øvre jordlag, sand, grus etc, som merker 

 af denne oversvommelse (diluvium) og kaldte den derfor diluviale. 

 Og det va.r mens han søgte efter paatagelige beviser for Noahs synd- 

 flod, at Boucher de Perthes gjorde de opdagelser, som for alle tider 

 skal være knyttet til hans navn. Han var imidlertid ikke fornøiet 

 med at samle det antediluvianske menneskes vaaben og redskaber ; 

 han beskjæftigede sig ogsaa. med idoler, tegn, symboler, skrifttegn 

 og hieroglyfer, som dette menneske havde brugt. Men om manden 

 altsaa, som vi ser, havde en livlig fantasi, saa hindrer ikke dette, at 

 alle nu er tilhængere af hans lære : at mennesket har været samtidig 

 med mammuthen, kjæmpenæsehornet og andre store dyrearter, der 

 forlængst er forsvundne fra jorden. 



Menneskeslegtens høie ælde er nu en af gjort sag, den diskuteres 

 ikke længere. Og det er nu allerede temmelig vanskeligt at sætte sig 



