45 



en slæde, som bærer en elektromagnet. Denne viser sig paa fig. 4 

 som en prop. Elektromagnetens to poler vender nedad og griber om 

 traaden. Dreies valsen, saa forskyver traaden elektromagneten og 

 slæden til venstre henover glidestangen. Er slæden gleden hen til 

 vinkelstangen, som sees anbragt tilvenstre paa figuren, saa træffer en 

 arm, som er anbragt paa slæden, et skraaplan paa vinkelhævstangen. 

 Derved løftes elektromagneten, saa dens poler ikke længere griber om 

 staaltraaden. 



Slæden kommer imidlertid nu i forbindelse med en skrue, hvis 

 gjænger er synlige over glidestangens kant, og slæden føres hurtig 

 over til apparatets høire eide, hvor elektromagneten automatisk bøies 

 ned, saa dens poler atter griber om traaden. 



Ønsker man at nedskrive en samtale paa staaltraaden, saa for- 

 binder man apparatets elektromagnet med en mikrofon, et elektrisk 

 element og en induktionsruUe, som den man benytter ved telefonappar- 

 raterne. Elementet, mikrofonen og induktionsrullens primære vin- 

 dinger danner én strømkreds. Induktionsrullens sekundære vindin- 

 ger sammen med elektromagnetens vindinger danner den anden 

 strømkreds. Taler man i mikrofonen, saa forandrer denne stadig sin 

 modstand, og elementet kommer følgelig til at sende en varierende 

 strøm gjennem induktionsrullens primære vinding. Disse strømstød 

 fremkalder imidlertid tilsvarende strømme i rullens sekundære vin- 

 ding og telefonografens elektromagnet, som vil nedtegne talen mag- 

 netisk paa traaden. 



Vil man nu høre, hvad der er nedtegnet paa staaltraaden, saa 

 tidløser man mikrofonen og induktionsrullen og sætter en telefon i 

 forbindelse med telefonografens elektromagneter og bringer denne i 

 begyndelsesstillingen tilhøire paa apparatet. Sættes valsen igang, vil 

 traaden, idet den glider mellem jernkjernen frembringe magnetiske 

 forandringer i denne. Disse forandringer fremkalder elektriske 

 strømme gjennem traadvindingerne, og i telefonen vil man høre gjen- 

 taget, hvad der er nedskrevet paa staaltraaden. 



Det er snart 25 aar, siden Bell opfandt telefonen, og det lille, 

 uanseelige apparat vakte ved sin enkelhed verdens beundring. Ap- 

 paratets enkle konstruktion staar i en merkelig modsætning til det 

 overordentlig komplicerte bevægelsesfænomen, som det gjengiver. I 

 virkeligheden har den menneskelige teknik ikke konstrueret et mere 

 enkelt apparat til at udføre det mest indviklede arbeide. Hele tele- 



