83 



jeg en tur opefter denne for at undersøge, om der kunde paavises noget 

 sted, hvor en saadan opdæmning skulde have foregaaet. 



Paa vestsiden af bræen omtrent 2 km. nord for Tverdalssæter 

 er der en botn, Brimkjedelen kaldet, skaaret omtrent midt ned i 

 fjeldsiden (fig. 2). 



Omtrent 2 km. nord for denne botn har man, ligeledes paa 

 bræens vestside, en kort botndal, store Brimkjedelen kaldet, som er 

 skaaret ned i dybde med hoveddalen, ja maaske endog dybere — det 

 kan nemlig ikke sees sikkert, da bræ dækker dalbunden paa begge 

 steder. 



Inderst i store Brimkjedelen kommer fra vest en liden bræ ned, 

 som forener sig med hovedbræen. Omstaaende fotografi (fig. 3) frem- 

 stiller denne bræ. 



Bræen i store Brimkjedelen har som alle bræer her i landet af- 

 taget meget i de senere aar, saa isens mægtighed herinde nu er be- 

 tydelig mindre, end den var f. eks. for 20 aar siden. Dens overflade 

 ligger da ogsaa nu inde i botndalen omtrent 100 m. lavere end laveste 

 punkt af hovedbræen foran. Denne danner derfor en bugtformig ud- 

 videlse ind i det forreste parti af store Brimkjedelen. 



Billedet, fig. 4, som sr tåget fra samme standpunkt som fig 3, 

 viser, hvorledes hovedbræen danner en vældig isvold foran store Brim- 

 kjedelen. 



Det laveste punkt af isens overflade sees tilhøire i forgrunden 

 paa fig. 3. 



Inde i store Brimkjedelen gaar der henover bræen talrige spræk- 

 ker krydsende hinanden i flere forskjellige retninger. De mest frem- 

 trædende af disse sprækker kan sees paa fig. 3. Deres uregelmæssige 

 forløb viser, at de ikke kan være fremstaaede ved bræens bevægelse, 

 men derimod ved en indsynken af ismassen. Her kunde imidlertid 

 intet steds findes merker efter, at vand skulde have staaet over isen, 

 ei heller kunde der paavises nogen afløbskanal ovenpaa den. Våndet 

 maa derfor have været opdæmmet under isen, som antagelig, ialfald 

 for det sterkest indsunkne partis vedkommende, har flydt paa det. 

 Ud paa sommeren har saa dette opdæmmede vand skaffet sig afløb 

 efter sprækker under bræen. 



Høideforholdene gjør det indlysende, at der i løbet af vaaren og 



