115 



den anden, indtil lysbuen dannedes. Reguleringen af strømstyrken 

 skeede simpelthen ved at skyve den ene elektrode ud eller ind, alt 

 eftersom ampéremetret vist© for høit eller for lavt. 



Efter nogle faa minutters ophedning var digelens indhold smeltet. 



Ophedningen foregik, som det vil sees, ovenfra og nedad, og at 

 forsøget lykkedes saa fuldstændig maa først og fremst tilskrives det 

 valgte ovnsmateriale. Ja, saa fuldstændig isolerede kalken, at man 

 uden gene kunde lægge haanden ovenpaa ovnen, medens der i en af- 

 stand af kun ca. 10 cm. var en temperatur af 3000 — 4000 gr. C. — som 

 senere undersøgelser har vist. 



CC. 



\J 



stilt a - 6 . 



Fig. 1. Moissans kalkblok, ovenfra og i siiit. 



Øverste blok løftedes af, digelen blev tåget ud med en tang og 

 sattes ned i smeltet bly for hurtig at afkjøles.*) 



Ved at opløse jernet og den dannede grafit fandt Moissan virkelig, 

 at hans hypotese var rigtig : han havde fremstillet diamanter. Disse 

 var vistnok smaa og blev dyrere end de naturlige, men det videnskabe^ 

 lige problem, at fremstille "kongen blandt stenene" kunstig, var løst, 

 og forklai'ingen af de naturlige diamanters dannelse var hermed bragt 

 et mægtigt skridt fremad. 



Det var dog ikke dette, som i første række gjorde det beskrevne 

 forsøg saa merkeligt. 



*) Man for.søgte først at orngive digelen med var.d, men det viste sig, at 

 dette ikke af kjolede lim-tig nok, da der strax dannedes en hinde af vanddamp, 

 som omgav digelen og hindrede afkjølingen. Smeltet bly, som kun bar en 

 temperatur af nogle 100" er jo særdeles koldt i forhold til digelens 3000". 



