124 



stoffet overnaturlige egenskaber, hvad vi desværre altfor ofte gjør, 

 kan denne væsentlige forskjel kun forklares ved den antagelse, at ato- 

 merne i de to tilfælde har et forskjelligt indbyrdes leiringsforhold. 

 Vi ved ogsaa med sikkerhed fra kulvandstoffernes kemi, at en omlei- 

 ring af atomerne totalt kan forandre et stofs egenskaber, uden at den 

 forholdsvise mængde af bestanddelene forandres. 



Det faktum, at der gives to væsensforskjellige eggehvidestoffe 

 med samme procentiske sammensætning, danner P f 1 ii g e r s egent- 

 lige udgangspunkt. 



Det døde eggehvidestof, som f. eks. hviden i et eg, kan under 

 gunstige omstændigheder holdes uforandret i ubegrænsede tidsrum. 

 Sin indviklede sammensætning viser det kun ved den lethed, hvormed 

 det spaltes under ydre paavirkninger. Holdes disse borte, viser det 

 sig stabilt. - — Det levende eggehvidestof derimod er gjenstand for 

 uafladelig spaltning og nydannelse, selv om enhver ydre paavirkning 

 udebliver. Det er netop denne stadige nedriven og opbygning, den 

 stadige destruktion og konstruktion, som karakteriserer livet i dets 

 enkleste form. Her er altsaa en væsensforskjel mellem de to ellers 

 identiske eggehvidestoffe. 



Spørgsmaalet er, hvori denne forskjel egentlig bestaar. 



Den forestilling, at atomernes leiringsforhold i den levende egge- 

 hvide er et andet end i den døde, er nemlig ikke helt ud tilstrækkelig. 

 Her kommer ogsaa noget andet til. Den levende substans kan nok 

 i et givet øieblik have en vis procentisk sammensætning, men denne 

 forandres ved destruktionen og konstruktionen uafladelig. Den vip- 

 per saa at sige om en bestemt, gjennemsnitlig ligevegtsstilling. Der 

 foregqar, som vi kalder det, et stofskifte. Blandt andet optages der 

 surstof og udskilles kulsyre og vand. Aarsagen til at surstof optages, 

 kan, efter hvad vi ved fra kemien, let forklares ved atomernes ind- 

 byrdes leiringsforhold. Det kan tænkes, at atomerne i den døde egge- 

 hvide er ordnet saaledes, at al evne til at optage surstof er bundet, 

 mens de i den levende eggehvide er ordnet slig, at en del af denne 

 evne endnu er fri. Dette forhold til surstoffet betinger efter Pfliigers 

 mening det levende eggehvidestofs overordentlige letspaltelighed. I 

 det levende molekyl selv er der surstof, og dette optages, efterhvert 

 som det har øvet sin virkning, gjennem aandedrættet stadig udenfra. 



At det virkelig er surstoffet, som væsentlig betinger spaltbarheden, 

 fremgaar deraf, at der ved spaltningen stadig dannes kulsyre, som ikke 



