128 



fets væsentligste bestanddele har lav atomvegt og er altsaa af for- 

 holdsvis stor ælde. Kemien viser os videre, at de øvrige væsentlige 

 bestanddele af eggehviden (kulvandstoffene, alkoholradikalerne o. s. v.) 

 ogsaa kan opstaa ved høi temperatur. 



"Man ser," siger Pfiiiger, "i hvilken paafaldende og merkværdig- 

 grad alle kemiens kjendsgjerninger henviser os til ilden som den 

 kraft, der ved sammensætning har frembragt eggehvidens forskjellige 

 bestanddele. Livet skylder altsaa ilden sin oprindelse og er blevet 

 til i en tid, da jorden endnu var en glødende ildkugle. Erindrer man 

 den umaadelig lange tid, hvori jordoverfiadens afkjøling langsomt 

 foregik, saa havde cyanet og de forbindelser, der indeholdt cyan- og 

 kulvandstoffe, baade tid og anledning til i videste maal at følge sin 

 store tilbøielighed til omsætning og polymerisation og til under sur- 

 stoffets, våndets og saltenes medvirkning at omformes til den selv- 

 spaltelige eggehvide, der er levende materie." 



Det kan hænde, at Pfiiiger her er i uoverensstemmelse med det 

 i sin tid af Herbert Spencer fremsatte princip om, at de for- 

 bindelser dannedes først, som er de enkleste og mest holdbare. Efter 

 dette princip, hvorimod neppe vegtige grunde kan anføres, dannedes 

 først de toatomige forbindelser med stor affinitet, dernæst de tre- 

 atomige, firatomige o. s. v. Et maal for forbindelsens relative alder 

 skulde man efter dette have i den vanskelighed, hvormed forbindelsen 

 lader sig spalte. Har Pfiiiger end ikke tåget det tilbørlige hensyn til 

 den kemiske udvikling, hvis forskjellige teorier for en stor del var 

 ukjendte, da hans hypotese fremkom, saa kan det dog neppe negtes> 

 at han. er den, som paa fysiologiens og kemiens grund har naaet dybest 

 i selvavlsproblemets gaadefulde afgrund. 



Han sammenfatter sin anskuelse paa følgende maade : 



"Efter hvad før er sagt, mener jeg, at den første eggehvide, som 

 blev til, ogsaa var levende materie. Den havde den evne i alle sin© 

 atomgrupper særlig med stor kraft at tiltrække ligeartede bestanddele 

 (polymerisation) for kemisk at binde dem til molekylet og saaledes 

 vokse i det uendelige. Den levende eggehvide behøver altsaa slet 

 ikke at have nogen bestemt molekylarvegt. Denne kan være a eller 

 a.n. Molekylet er nemlig stadige forandringer underkastet, snart af 

 nedrivende, snart af opbyggende art. Det forholder sig sandsynligvis 

 til de almindelige kemiske molekyler som solen til en af de smaa 

 meteoriter." 



