134 



en direkte berøring vilde kunne fjerne alle vanskeligheder for en rigtig 

 opfatning. 



Skal man derimod dømme en ting efter synet alene, maa man be- 

 tragte den fra to sider, da øiet kun giver plane billeder. For at er- 

 kjende en seet gjenstands hele "figur", maa vi forandre vort stand- 

 punkt og dermed samtidig faa et forandret billede, for saa med vor 

 forstand at slutte os til gjenstandens sande natur. 



Skal vi s e rigtig, forlanges der altsaa ogsaa f orstandsslutninger ; 

 ved disse s.tøtter vi os — bevidst eller ubevidst — til de erfaringer, 

 vor følesans har bragt os. Et barn griber efter maanen ; det skal 

 gjøre mange erfaringer med følesansen, før det lærer sig til at forståa 

 de sande afstande i den legemlige verden. Mangel paa erfaring — i 

 ordets videste betydning — leder derfor ogsaa til mange skuffelser og 

 feilslutninger. Naar lavlandsbeboere for første gang ser Alperne, vil 

 de som oftest dømme ganske feil baade med hensyn til høide og af- 

 stand, men denne feil forsvinder, efterhvert som de ved "erfaring" 

 faar anledning til at rette paa sine første indtryk. 



Øret er i endnu høiere grad end øiet afhængig af erfaring og for- 

 standsslutninger, thi hørselen i og for sig vilde ikke være istand til 

 at give os nogen forestilling om den ydre verden. Heller ikke kan 

 man skjærpe sin hørsel ved kunstige midler, paa samme maade som 

 man skjærper synet ved kikkert og mikroskop. 



Øret kan dog ogsaa bidrage til rigtige iagttagelser, som f. eks. 

 ved lægens undersøgelse af lunge og hjerte o. s. v., ved astronomiske 

 og metronomiske tidsiagttagelser efter pendelslagene og lign., ganske 

 bortseet fra sprog og musik. Hørelsens rækkeviddei er større end 

 følelsens, men øiet naar endnu længere ; det trænger ind i de fjerne 

 himmelegne og lærer os verden i det store som i det smaa. Vor for- 

 nemste sans ved iagttagelser er derfor synet, mange tusen gange skjær- 

 pet ved kikkert og mikroskop. Disse instrumenter er iagttagerens 

 mest fuldkomne "verktøi" ; men er vort syn med det blotte øie udsat 

 for mange slags bedrag, som selv den øvede iagttager kun med stor 

 vanskelighed kan frigjøre sig helt fra, saa gjælder dette i endnu høiere 

 grad om iagttagelser og maalinger med instrumenter. Vi maa altid 

 huske, at selv de fineste instrumenter alligevelblot er "hjælpemidler", 

 som i en forskers haand kan levere værdifulde resultater, mens iagt- 

 tagelserne i og for sig ikke kan blive til videnskab, hvor langt frem- 

 skreden mekaniken og optiken end bliver, og hvor dygtig iagttagel- 



