135 



serBe end udføres. Selv med de bedste instrumenter kan man gjøre 

 uvidenskabelige iagttagelser • — og omvendt. Den iagttagende forsker 

 bliver altid det betingende, og "kunsten" at iagttage bestaar deri, 

 at man hver gang søger at opnaa et resultat, der ligger sandheden saa 

 nær som mulig. Dette bliver altid vanskeligere, jo fjernere man staar 

 den gjenstand, som iagttages, fordi muligheden af et bedrag af s u- 

 b j e k t i v e grunde da er størst. Og disse subjektive bedrag, 

 det vil sige de, som har sin grund i personen selv, har paa de forskjel- 

 ligste maader og i mangfoldige skikkelser indflydelse paa vore iagtr 

 tagelser. Bedrag, hvis aarsager ligger u d e n f o r iagttageren, f. eks. 

 i instrumentets bygning, i feil ved linserne, i maalenes ikke absolute 

 nøiagtighed, i lysets naturo. s. v., disse bedrag vil en dygtig iagttager 

 meget lettere faa øie paa og uskadeliggjøre. 



Det er saaledes et bekjendt optisk bedrag, at lyse gjenstande altid 

 synes større end mørke af samme omfang paa grund af lysets "over- 

 gribende" virkning eller den saakaldte irradiation, som ogsaa gjør sig 

 gjældende ved fotografering. En lys runding paa mørk bund viser 

 sig altid større end en mørk runding paa lys bund, selv om de har 

 akkurat samme gjennemsnit. Ved nymaane synes altid den ai solen 

 beskinnede klare "sigd" at høre til en større cirkel end den øvrige 

 maaneskive, som kun oplyses svagt af et fra jorden reflekteret sollys. 



Meget forstyrrende og af ikke liden indflydelse paa iagttagelsernes 

 nøiagtighed gjør irradiationens virkninger sig endvidere gjældende 

 ved triangulationsarbeider for jord- og land-opmaalinger. De i trian- 

 gelhjørnerne opstillede signaler skal ved vinkelmaalinger sigtes nøi- 

 agtig ind i vinkelens midte. Men er f. eks. et signaltaarn beskinnet 

 af solen paa den ene side, vil denne side altid forekomme iagttageren 

 bredere, end den i virkeligheden er, og taarnets midtlinie forskyver 

 sig derfor henimod den oplyste side. Efter solens stilling vil derfor 

 iagttageren faa forskjellige og afvigende resultater. 



Ved en i de seneste aar gjort opfindelse, der nu bestandig benyttes 

 ved de grundlæggende landmaalingsarbeider, har man imidlertid for- 

 maaet at komme over den hermed forbundne vanskelighed og har 

 skaSet sig et fast, bestemt punkt som maal. Instrumentet er den saa- 

 kaldte "heliotrop" og er hverken kostbart eller vanskeligt at behandle, 

 men som navnet antyder kan det kun benyttes i solskin, da det er de 

 reflekterte solstraaler, som skal vise punktets beliggenhed. 



Istedetfor det fjerne, ubestemte billede af et flere meter bredt 



