140 



Selv rent aandelige sansebedrag kan undeVtiden antage karakteren 

 af en virkelig sanse-iagttagelse ; saaledes .syntes Luther, at han virke- 

 saa saa Djævelen for sig, da han kastede blækhuset efter ham. Noget 

 lignende har været tilfælde ved mange andre visioner, hvor man sna- 

 rer© maa skyde skylden paa ubevidst selvbedrag end paa bevidst usand- 

 hed. Fortidens sagn og eventyr handler gjerne om skogens, hulernes 

 og grotternes ubestemte og hemmelighedsfulde mørke, om de op- 

 stigende taagedampe, om de farende skyer og lignende. Vi drømmer 

 undertiden med aabne øine uden at se, hvad der foregaar omkring os ; 

 vi kan læse mange sider uden at ane, hvad vi har læst — saameget 

 kau erindringsbillederne tåge nuigten fra de direkte sanseiagttagelser. 



Maanen er et udmerket eksempel paa, hvorledes tilsyneladende 

 ganske enkle sansebedrag kan opstaa paa en indviklet maade. ■ — Naar 

 maanen staar nede i horizonten, synes den altid at være større, end 

 naar den staar høit paa himmelen. I første tilfælde er den ikke saa 

 klar eller saa skarpt afgrænset, som naar vi ser den over vore hoveder. 

 Som allerede bemerket slutter vi, at den maa være os nærmere, naar 

 vi ser den skarpere, altsaa naar den staar høit paa himmelen ; men den 

 vinkel, under hvilken vi ser dens diameter, er i virkeligheden omtrent 

 altid den samme. Ubevidst slutter vi videre, at da den fjernere gjen- 

 stand maa være større, saa maa maanen nede i horizonten, hvor den 

 ikke er saa klar og skarpt afgrænset og altsaa synes fjernere, nødven- 

 digvis ogsaa være større, end naar vi ser den over os. I overensstem- 

 melse med vore almindelige og daglige følgeslutninger ser vi den der- 

 for større i første tilfælde end i sidste. Paa havet træder dette sanse- 

 bedrag særlig klart frem ; her er kun vandfiaden mellem beskueren 

 og maanen, hvad der beviser, at aarsagen til sansebedraget maa ligge 

 i billedets fordunkling. Paa samme maade ser kunstmaleren "fjer- 

 nere" gjenstande mindre skarpt netop for at fremkalde indtrykket af 

 fjemhed. 



Fotografering har i høi grad fremmet "iagttagelseskunsten", da 



fotografierne er fri for al subjektiv opfatning. Den ømfindtlige plade 



har desuden den store fordel, at den kan samle svage lysindtryk af 



længer© varighed til et hele, mens øiet, naar det skal anstrænge sig 



med at se, snart blir træt, samtidig som et øiebliksfotografi tillader 



fastholden af en snar og pludselig bevægelse, af hvilken øiet kun kan 



faa et svagt, usikkert indtryk. 



(Forts ) 



