153 



I den meget lange tid, hvori figentræet har været gjenstand for 

 dyrkning, har der lidt efter lidt udviklet sig en hel mængde afarter 

 eller varieteter, som afviger fra hverandre især i frugternes fai've, der 

 kan gaa fra næsten sort til næsten ganske hvidt med afskygninger i 

 rødt, gult, grønt og brunt. 



I vild tilstand antager planten som oftest buskform, men naar 

 det dyrkes, vokser det i almindelighed som et træ med enkelt stamme, 

 som kan blive 10 m. høi og 40 — 50 cm. i tykkelse. Kronen er tem- 

 melig stor og lubben og løvrig. Paa de yngre grene ser man mer- 

 kerne efter de affaldne blade. Baade basten, bladene og frugterne 

 indeholder melkekar. Veden er let og porøs og har en svampet marv 

 ligesom hyldetræet. 



Ficus cavica. 1. Gren med blad og frugt 2. Gjennemskaaret hunblr. (forst.); 



3. hanbh-. (forst.); 4. Gjennemsnit af fige. Nedenfor aabningen hanbl. ; længere 



nede hunbl.; 5. Gjennemsnit af frø. 



Bladene vokser spredte, de er stilkede, stive og afstumpede, som 

 oftest hjertef ormede, men undertiden ogsaa af andre former, i randen 

 er de dybt indskaarne, tandede eller takkede, paa oversiden ru, paa 

 underfladen bløddunet. Akselbladene, som er sammenvoksede til en 

 tube, der i begyndelsen helt omslutter bladpladen, findes kun ved de 

 øverste blade ; efterhvert som endeknopperne vokser ud, falder de af 

 og efterlader et ringformet ar. 



Blomsterne er smaa, uanseelige og enkjønnede. De sidder tæt 

 sammen i en blomsterstand, men ikke som hos andre planter u d e n- 

 p a a en stengeldel, men i n d e i en fordybet, krukkeformet, hul og 



