1G3 



optisk bedrag, som igjen vilde fremkalde et ubehageligt indtryk af 

 svaghed og usikkerhed. Det samme "bedrag" benytter vore inge- 

 niører sig af ved brobuer med lange rette "dragere" , ved lange bane- 

 legemer o. s. v. for at undgaa det indtryk af usikkerhed og manglende 

 bæreevne, som en tilsyneladende sænkning vilde fremkalde. I det 

 doriske tempel hviler frisen med sin rige figurudsmykning netop paa 

 midten, hvorfor den ringeste mistanke om sænkning eller bøining af 

 de lange rette bjælker i høi grad vilde saare den æstetiske følelse. 



Allerede de gamle ægyptere havde bemerket noget lignende ved 

 sine te^mpelbygninger og søgte at rette paa det ved at stille søilerne 

 i svagt krummede buer. 



Grækerne lod alle større linier i de afsatser, som bærer det øvrige, 

 forløbe ikke stivt horizontalt, men i let opadbøiet krumning og stig- 

 ning, hvorved de berøvede bygningen ethvert indtryk af tyngde og 

 gav den dette levende, lette, som saa ofte mangler ved de moderne 

 søilehaller. 



De doriske søiler smalner af opover, og da de altsaa øverst har 

 en større afstand fra hverandre end nedentil, synes to vertikalt staaende 

 søiler at divergere, altsaa at staa skjævt. Naar man i afstand betrag- 

 ter en længere søilerække, ophæves disse optiske virkninger gjensidig, 

 og kun ved hjørnesøilerne mangler paa den ene side denne modvirj- 

 ning. Disse søiler er ogsaa de eneste, som viser sig mod himmelen 

 og derfor ved lysets irradiation synes slankere, end de virkelig er. 

 Derfor blev de paa Parthenon gjort solidere end de andre søiler, men 

 samtidig blev alle bøiet en smule indad, saa at deres akser danner en 

 steil pyramide for at modvirke hjørnesøilernes tilsyneladende hæld- 

 ning udover. Alle bygningerne paa Akropolis er anbragt saaledes, 

 at man fra indgangen af overskuer dem i den for synet bekvemme 

 vinkel af 45 grader. For dette standpunkt har man beregnet baade 

 de vertikale og horizontale hældninger, bestemt baade forstørrelser 

 og formindskelser og derved opnaaet en i kunstnerisk henseende fuld- 

 kommen og fuldendt harmoni af allei dele. 



Lignende eksempler paa en kunstnerisk anvendelse af de optiske 

 bedrag i den bildende kunsts tjeneste vilde man kunne finde i stort 

 antal, men de anførte faar være nok til at vise, hvilken stor rolle disse 

 "bedrag" spiller i det daglige liv. Naturforskeren maa mest mulig 

 søge at frigjøre sig for dem for at studere naturens lov og udfinde de 

 sande forhold, men kunstneren kan tillade sig fravigelser fra lovmæs- 



