104 



sighed og naturtrohed for at give sine verker skinnet af saadant og 

 derved forhøie deres skjønhed i beskuerens øine. Baade naturfor- 

 skeren og kunstneren, vil naa sine maal desto sikrere og fuldstændigere, 

 JO større iagttagelsesevne de er i besiddelse af. 



Lidt om stue-akvarier. 



Af Chr. Grrønlund. 



Det er en fornøielig sport at beskjæftige sig med pasningen af 

 planter og dyr i akvarier eller vandbure. Mange ledige timer 

 gaar derved hurtig fra haanden ; ordenssansen bliver skjærpet, inter- 

 essen for naturens levende væsener forøget, hvortil kommer den be- 

 læring, man faar ved at studere dyrenes og planternes liv og virksom- 

 hed. For med held at kunne holde et stue-vandbur kræves der tre 

 betingelser : for det første, at man har adgang til brugeligt vand ; thi 

 ikke alt vand, selv oiu det ellers er godt, kan anvendes til vandburene, 

 om hvilke jeg straks vil bemerke, at jeg her kun taler om dem, der er 

 fyldt med ferskvand. Dernæst kræves der stor paapasselighed og 

 endelig, at man er istand til at gjøre et efter de givne forhold skjøn- 

 somt udvalg af planter og dyr. Under disse betingelser kan man 

 have held med sig, og det havde jeg i over 30 aar. 



Mit vandbur var godt 19 danske tommer langt og 13 tommer bredt, 

 og det rummede omtrent tre spande vand. Paa zinkbunden var der 

 lagt et lag cement, og i midten var der opstillet et af sten muret fod- 

 stykke, der bar en ligeledes af sten dannet kumme, som ragede op over 

 vandfladen. Over cementen var der bredt et omtrent to tommer tykt 

 lag ai vel udvasket strandsand. Hele glaskassen var dækket af et 

 skraat glaslaag, der var aabent i midten. Kummen blev fyldt med 

 mos, hvorimellem der om foraaret blev stukket enkelte moseplanter, 

 navnlig vibefedt (p i n g v i c u 1 a), soldug (d r o s e r a) og tranebær 

 (vaccinium oxycoccus). Disse blomstei*plajiter kunde dog ikke 

 længe bevare sin skjønhed, da kummen især var bestemt til ophold 

 for frøer og salamandere, der snart færdes i vand, snart paa land. 

 Andre planter blev fæstede med sten til sandbunden, eller de blev satte 

 i overfladen, som frøbid (hydrocharis mor sus ranæ) med 



