168 



men jeg fik ingen meddelelse om den fortsatte udvekst af lemmerne. 

 Til samme tid var axolotFens lemmer udvoksede til § af deres fulde 

 længde. 



I vandburet levede der stadig forskjellige især indenlandske fersk- 

 vandsfisk, navnlig af dem, der mest lever af planteføde. De blev især 

 fodrede med oblater og stykker af regnorme. Nogle af fiskene levede 

 i flere aar; dette gjaldt saaledes om guldfiskene, disse fra Kina stam- 

 mende fisk, der som bekjendt veksler meget i farve. De kan være 

 lyserøde-, spraglede med sorte pletter og striber eller aldeles graa- 

 brune af farve som karper. De var ikke meget livlige, men blev let 

 tamme. 



Mindre karper (c y p r i n u s c a r p i o) var seiglivede ; en af dem 

 havde jeg i over seks aar; den blev tam og aad godt; men den voksede 

 meget lidet. En egen form af karpen kaldes speilkarpen ; den ud- 

 merker sig ved nogle længderækker meget store skjæl. En af dem 

 voksede meget sterkt i løbet af ei aar. Suderen (cyprinus tine a), 

 der udmerker sig ved sine smaa skjæl, kunde ogsaa leve ret længe, 

 livorimod karudsen (c a r a s s i a s v u 1 g a r i s), som i fri tilstand 

 er meget seiglivet, snart døde. Længere holdt de smaa løiere (a s p i u s 

 a 1 b u r n u s) sig og endnu længere de nydelige elvitserfisk (p h o x i- 

 n u s a p h y a). 



Af rovfiske holdt jeg kun et par, nemlig en gang en aaleunge 

 (anguilla migratoria) og flere gange den tipiggede hunde- 

 steile (gasterosteus pungiteus). Aalen blev tilsidst omtrent 

 seks tommer lang. For det meste skjulte den sig i sandet, saa man 

 kun kunde opdage den ved den bevægelse, der frembragtes i dette, 

 naar den aandede. Kun naar der blev kastet en regnorm ned, kom 

 den straks frem, selv om ormen kom til at ligge i den ende af vand- 

 buret, som var fjernest fra aalen. Efterhaanden som denne voksede, 

 blev den mere og mere graadig, og tilsidst angreb den smaafiskene 

 og bed deres kjæver istykker. Jeg maatte da skille mig af med den; 

 men for at faa fat paa den maatte jeg først tømme hele vandburet. 



Hundesteilerne var meget forslugne, og de greb ofte med en saa- 

 dan iver efter mindre regnorme, at de fik dem i "den gale hals" , det 

 vil sige : de kom ud af gjællespalterne istedetfor ned i spiserøret, 

 eller de blev siddende i klemme i munden. Var der ingen orme i 

 vandburet, fulgte hundesteilerne efter guldfiskene og nappede dem i 

 halefinnen, saa at denne blev ganske frynset. Under denne jagt saa 



