Er ørretens kvalitet afhængig af næringen? 



Af Hartvig Huitfeldt-Kaas. 

 (Foredrag holdt i „biologisk selskab" i Christiania % 1900.) 



Det er en vel kjendt sag, at ørreten i de forskjellige vande og 

 elve er af en meget forskjellig kvalitet. Man har søgt at forklare 

 dette forhold paa forskjellige maader. Nogle har troet, at det skrev 

 sig fra raceforskjelligheder, at den magre, storhovede form med hvidt 

 kjød var en degenereret race, mens den fede med sit lille hoved til- 

 hørte en livskraftig, sund race. 



Idet man gik ud fra denne forudsætning, har man søgt at forbedre 

 fiskebestanden i vande, hvor den saakaldte degenererede race levede, 

 ved at udslippe afkom af kraftige individer, som skulde bringe nyt 

 blod ind i den svækkede stamme, uden at dette, saavidt jeg har hørt, 

 nogen gang har havt de forønskede resultater tilfølge. » 



En anden opfatning af aarsagen til ørretens forskjellige kvalitet, 

 en opfatning som jeg tror er den rette, er, at det er de mere eller min- 

 dre gunstige livsbetingelser, særlig næringsforholdene, der betinger 

 fiskens hurtigere eller langsommere vekst og dermed i forbindelse 

 staaende kvalitet. De magre fiske skulde altsaa være sultefodrede 

 individer og de fede være saadanne, der har faaet rigelig næring. 



Hvor man med sikkerhed har kunnet kontrollere disse forholde, 

 som f. eks. ved det kunstige opdræt af ørret i damme, har det vist sig, 

 at de fiske, der under sin opvekst kun har faaet den aller nødvendigste 

 føde til livsophold og altsaa er blevne sultefodrede, netop har faaet 

 den saakaldte degenererede races karakterer, mens omvendt ørreter, 

 der har faaet rigelig næring, kan opvise et triveligt, velnæret ydre, 

 der svarer meget nøie til en livskraftig races udseende. Det synes 

 derfor at være en nærliggende slutning, at det i det hele og store tåget 

 er næringsforholdene, som er det afgjørende for fiskens kvalitet. 



12 



