181 



Tilslut maa nævnes den tredie kategori af fiskenæring, det er hvad 

 tyskerne kalder "Luftfutter" . Herved forstaaes alle slags vingede 

 insekter, der under sin flugt over vandfladen falder ned paa denne 

 eller kommer den saa nær, at fiskene ved et sprang kan snappe dem 

 i forbifai-ten. 



Af disse tre slags fiskenæring spiller i våndene paa Hardanger- 

 vidden den føde, der hentes fra bunden, ubetinget den største rolle, 

 hvad der forøvrig for ørretens vedkommende er det almindeligste i 

 vore fiskevande, mens forholdet i vore elve ofte kan være et andet. 



Blandt disse bundformer udgjør igjen en amfipode, g a m m a r u s 

 p u 1 e x, en slags ferskvandstangloppe, en rent overveiende del af næ- 

 ringen (fig. 5). Denne, der forøvrig forekommer i de fleste af vore fjeld- 

 vande og ogsaa i mange lavtliggende vande, er vel kjendt som en god 



Fig. 4. prret fra Dimmedalsvandet, Hardangervidden. 



næring for ørreten. Den gaar i de forskjellige egne af landet under 

 forskjellige navne som f. eks. makflo, marflo, ræke, bundaat o. s. v. 

 Trods dens store betydning som fiskenæring er den paa sine steder 

 fiskerne meget forhadt, idet den, hvor den forekommer i særdeles stort 

 antal, "spiser garnene op" , som fiskerne siger. Om garnene egentlig 

 tjener den til næring er vel tvilsomt, men den hænger sig i tusindvis 

 fast paa garnene og piller fibrene i garntraadene fra hinanden. Paa 

 en eneste nat skal et garn kunne paa denne maade blive fuldstændig 

 ødelagt. Der fortælles, at enkelte fjeldvand af denne grund er umulige 

 at. fiske i med garn. 



Makfloen maa vistnok ved siden af de øvrige ferskvandskrebsdyr 

 antages at være den naturligste og sundeste næring for ørreten. Jeg 

 har altid fundet, at de fedeste og mest velsmagende ørreter hoved- 



