183 



sjelden end antaget, og at den som ørretnæring spiller en rolle i en 

 del fjeldvande. 



Endvidere har jeg fundet i ørretmaverne i ganske stort antal en 

 tyndskallet snegle, limnæa ovata, der ogsaa i mange andre vande hører 

 til ørretens hverdagskost. 



Blandt den fra bunden optagne føde maa dernæst omtales insekt- 

 larverne, der dog spiller en mindre væsentlig rolle som næring i Hai'- 

 dangerviddens vande, mens de i elvene derimod til sine tider er al 

 stor betydning. Saaledes er der en eller et par simulia-arter, en slags 

 ikke-stikkende knot eller myg, hvis larver i uhyre mængde dækker 

 stene og mose paa bunden. i elvene om høsten. Under forvandlingen 



Fig. 7. Dimnæa ovata udtagen af maven af ørret fra hardangervidden. 



fra larve til puppe løsner den og driver med strømmen de graadige 

 ørreter lige i gabet. Senere optræder det fuldt udviklede insekt, en 

 liden sortfarvet myg, dansende i tætte sværme over vandfladen, hvor 

 den snart falder ned i mængde og fortæres af ørreten med begjærlig- 

 hed. Dette insekt er saaledes under alle forvandlingstrin en meget 

 søgt næring for ørreten og udgjør i mange fjeldelve ørretens væsent- 

 ligste næring i 2 — 3 høstmaaneder. 



Den almindeligste simulia-form er den vel kjendte "gjendefiue" , 

 der har faaet sit navn efter Gjende, ved hvis strande den særlig op- 

 træder hyppig. 



Ørret, der i længere tid har levet af myggelarver, har aldrig den 

 kraftige røde farve i sit kjød son", de fiske, der lever af krebsdyr, men 

 en mere laksrød kulør. Ofte er de dog meget fede. 



