disse skildpadder allerede i midten af det 18de aarhundrede ganske 

 var udryddet paa Mauritius, og der desuden manglede andet slagte- 

 kvæg paa denne ø, blev der fra Mascarenerne i løbet af 18 maaneder 

 i 1759 og 1760 indført ikke mindre end 30000 af denne skildpadde, 

 der var saa let at overmande. Efterat svinet var indført til øerne, 

 gjorde det ogsaa sit til at udrydde dyret ved at fortære dets eg. En 

 eneste af disse mascarenerskildpadder fangedes af franske soldater i 

 1810 og indespærredes i et bur i deres kaserne i Port Louis paa Mau- 

 ritius. Dette eksemplar har faaet navnet testudo sumereiri. 

 Med den for skildpadderne egne seiglivethed skal det have levet i fan- 

 genskab helt til vor tid. For fem aar siden anslog man dets alder til 

 200 aar. Sandsynligvis er det det sidste eksemplar af sin art. Mu- 

 ligens lever det endnu.*) I mai 1895 fandt manpaa Egmontsøerne, nord 

 for Madagaskar, to eksemplarer af en anden kjæmpeskildpadde. Pan- 

 seret paa disse havde et omfang af 4 m. og en længde af 1.66 m. Dy- 

 rene veiede 240 pund. Det ene eksemplar døde efter kort tids forløb. 

 Det andet, der ligeledes synes at være det sidste af sin art (testudo 

 d a u d i n i i), blev bragt til Port Louis. 



Ogsaa Galapagosøernes kjæmpeskildpadder synes snart udryddede. 

 Den ene tyndskallede art, der har faaet navnet testudo abing- 

 d o n i efter øen Abingdon, hvor den levede, er ikke seet efter 1875. 



Om de i forrige aarhundrede udryddede pattedyr og fugle har 

 R. L. (Rudolf Lydekker eller Ray-Lankester?) givet en oversigt i 

 Nature i januar 1901, hvoraf vi her skal give et kort uddrag. Det 

 største og værste tab for Europa var udryddelsen af geirfuglen eller 

 kjæmpealken (a lea impennis). Den var 90 cm. høi ; paa ryg- 

 gen var den sort, paa brystet hvid ; foran øinene havde den to hvide 

 flekker, forøvrigt var hovedet mørkt. I gamle dage bedækkede denne 

 fugl i uhyre skarer f uglebj ergene i de nordlige egne af saavel den 

 gamle som den nye verden. Endnu i begyndelsen af forrige aarhun- 

 drede var geirfuglen ikke sjelden paa Island og Grønland. Den fore- 

 kom dog ikke i saa store skarer som i tidligere aarhundreder, da man 

 paa geirfugleklipperne ved Island og New Foundland kunde hente 

 hele baadladninger med eg og nedsalte de di'æbte fugle i tøndevis. 



Denne fugl, der var en meget flink svømmer, var paa landjorden 

 ganske hjælpeløs. Paa grund af sine smale, kortfjedrede aarevinger 



*) Dette eksemplar fandtes fur nogle aar siden hos baron Rotliscbild paa 

 Triny ved London og var i bed.ste velgaaende. 



Red. anm. 



