195 



et aggregat af prismer, som ligger parallele med sine hovedakser, men 

 forøvrigt har forskjellige stillinger. 



Denne is har nogle for naturens husholdning meget vigtige og 

 merkværdige egenskaber. Særlig af betydning er det, at våndet ud- 

 vider sig, naar det stivner. Omtrent som 10 til 11 forholder det rum 

 sig, som en vis mængde vand indtager i flydende^ form og som is. 

 Derfor springer lukkede kar, naar våndet i dem fryser, derfor svøm- 

 mer isflakene omkring paa floderne, derfor kan der danne sig et svøm- 

 mende isdække, som beskytter våndet under det for en videregaaende 

 vanneudstraaling og afkjøling. Hvis isen ikke havde denne større 

 specifike lethed, vilde forholdene her i norden være rent uholdbare. 



Den tempei-atur, ved hvilken våndet under normale forholde stiv- 

 ner til is, isens smeltepunkt, har vi benyttet som nulpunkt i den al- 

 m.indelige temperaturskala i vore termometre. Ved denne temperatur 

 smelter isen. Udsætteis imidlertid isen for et større tryk og samtidig 

 kommer i berøring med andre legemer, der har en temperatur af gr., 

 bevirker dette tryk, at isen smelter. Smeltepunktet blir nedsat. Paa 

 denne sats beror den vakre skøiteløberkunst. Denne kunst kan aldrig 

 udøves paa en staalhaard plade, hvor glat den end er. Der udfordres 

 hertil, at den glidende fods staalskinne trænger ind i isen, saa at der 

 danner sig en fure, om end denne kun er rent umerkelig grund. Skøi- 

 ten paa den fod, som benyttes til at sparke fra med, maa ogsaa trænge 

 ind i isen, for at frasparket skal faa den nødvendige modstand. En- 

 hver skøiteløber ved, at dette ikke maa ske ved, at isen udsættes for 

 en grov mekanisk beskadigelse, thi derved taber bevægelserne i let- 

 hed og elegance. Staalskinnekanten trænger ind i isen, ved at hele 

 trykket af skøiteløberens legemsvegt koncentrerer sig paa den smale 

 linie, herved bringes isen til at smelte. Hvis isen tiner, hvis den altr 

 saa er paa grad, smelter herved forholdsvis meget is, og furen blir 

 dyb. Er isen derimod meget kold, under -^ 10 gr. eller 12 gr., sker 

 der kun en høist ubetydelig smelten, skøiten "bider ikke" . Ved 

 moderate kuldegrader lykkes derfor skøiteløbningen bedst. 



Paa. denne smeltning ved tryk beror ogsaa sneboldene. Naar vi 

 laver en snebold, presses snekornene ind mellem hinanden, de blir 

 sammentrykkede paa berøringsstederne, og ved det herved nedsatte 

 smeltepunkt blir de bragt til smelten. Det vand, som flyder fra tryk- 

 stederne, maa have en temperatur af under gr., om det end er lidet. 

 Det kommer i mellemrummene mellem kornene udenfor rækkevidden 



