198 



langt større nedisning, som i en geologisk talt ikke fjern fortid dæk- 

 kede landet foran Alperne, og store ismasser, som stammede fra Skan- 

 dinavien, strakte sig ligeledes helt ned til Mellemeuropa. Den gang 

 var forholdene i Nordeuropa som i vore dage paa Grønland, hvor lan- 

 det ganske er skjult af et isdække, hvis mægtighed kan anslaaes til 

 tusinde meter. 



Under denne bræens nedrykning i dalen foregaar der en gjen- 

 nemgribende forandring med den oprindelig fint pulveriserede høi- 

 fjeldssne ; den blir til haard is, som i sine dybe kløfter og spalter skin- 

 ner i det reneste blaa. 



Enhver bræ lader sig dele i to dele : næringsbækkenet, firnfeltet 

 i høifjeldet, og den nedadskridende istunge, som alt efter firnfeltets 

 mægtighed kan trænge sig længere eller kortere ned i dalene. 



At brætungens is er i bevægelse, blev man først opmerksom paa 

 ved de stenblokke, som fra de omliggende^ fjelde var faldt ned pa,a 

 bræens overflade og derpaa. af ismasserne førtes ned i dalen. De danner 

 bræens saakaldte overflademoræne og sidemoræner. Mange sten- 

 blokke, der falder ned paa firnfeltets overflade, blir dækket af senere 

 snefald og synker lidt efter lidt ned i ismassernes indre ; ogsaa de 

 vandrer med bræen nedad mod dalen ; de kommer først tilsyne, naar 

 isen, som omgiver dem, er af smeltet. Ved enden af bræen blir alle 

 disse stenblokke, store og smaa, blandet sammen med grus, sand og 

 lerslam, afleirede som endemoræne. Ogsaa paa sin underside kan 

 ismasserne, der er i bevægelse, rive løs stene fra klipperne, langs 

 hvilke de stryger, og føre dem tildals. Sammen med det fine, afgnu- 

 rede lerslam danner disse stene den saakaldte grundmoræne. 



Ved maalninger har man nøie studeret bræernes vandringer. 

 Man har lagt merkede stene i en lige linie tvers over bræen og der- 

 paa efter en tids forløb undersøgt disses stilling til hinanden. Herved 

 kan man faa en forestilling om bevægelsens retning og dens hastighed. 

 Paa endnu kortere tid kan man faa maalt bevægelsen ved hjælp af 

 maalestænger og en theodolith, der er opstillet ved bræranden. Voio 

 bræers daglige bevægelse er sjelden mere end en til to meter, ja ofte 

 er den adskillig mindre. De store bræer paa Grønland kan derimod 

 have en hastighed af indtil 10 meter; her er bevægelsen saa stor, at 

 den lader sig direkte iagttage. 



Disse undersøgelser har vist, at bræernes bevægelse følger de 

 samme love som det rindende vands i et flodleie. I midten er bevæ- 



