199 



geisen størst. I bøiede bræleier forskyver strømløbet sig til den kon- 

 kave bred. Bevægelsen stemmes op ved enhver hindring, og den blir 

 hurtigere paa indsnevrede steder. 



Naar man siger, at bræen flyder, saa er dette i grunden et rigtigt 

 udtryk, men man maa dog ikke herved tænke paa en seig vædske som 

 honning eller tjære. Der er nemlig en stor forskjel, ismassen giver vel 

 efter for tryk, den smyger sig plastisk efter alle leiets ujevnheder, 

 men samtidig svarer den paa træk eller drag som andre faste legemer : 

 ved at briste istykker — danne spalter. 



Saadanne trækkræfter udvikles særlig i bræens firnfelt ; naar firn- 

 massen med hele sin tyngde trænger nedad mod dalen, river den sig 

 løs fra firnleiet og danner den frygtelige randkløft, der ofte kan byde 

 montanisten ubetvingelige hindringer. I brætungen udvikler der sig 

 paa grund af den hurtigere bevægelse i bræens midte en skråa og 

 indad rettet dragning, som viser sig i de skraat opad og bagud rettede 

 spalter. Hvor leiet danner trin eller styrtninger, og hvor derfor en 

 elv vilde have dannet en fos, brister bræen i mange takker og blokke, 

 som frembyder et storartet syn. Nedenfor faldet smelter de igjen 

 sammen til en ensartet masse, og kun ismassens baandede struktur 

 forraader for fagmanden, hvad der høiere oppe har gaaet for sig. 



Alle disse fænomener er let at forståa, naar vi tager hensyn til 

 de enkelte iskorns plasticitet og til ismassens evne til at forme sig og 

 smelte sammen, hvad der beror paa tryksmeltningen. 



Endnu en anden proces foregaar der i isen. Sneen i høifj eldene 

 bestaar som regel kun af fine naale. Stjerner er sjeldne, hyppigere, sær- 

 lig om sommeren, er de rundagtige aggregater af naale, som vi kalder 

 hagl. Undersøger vi bræisen i enden af en stor bræs istunge, bestaar 

 den af smaa iskorn, hvoraf hvert enkelt er et krystalindivid, om end 

 man ikke kan paavise dets krystalform. Paa en ret stor bræ kan disse 

 korn blive saa stor som et hønseeg, ja som en næve. Korn af stør- 

 relse som en valdnød kan man let finde paa en middels bræ. 



Under afsmeltningen kommer særlig denne kornede struktur til- 

 skue. De enkelte korn er forbundne og forenede med hinanden som 

 kornene i en grovkornet marmor eller som i grovkornet stensalt. 



Hvad har her gaaet for sig? Processens begyndelse kan vi let 

 iagttage paa gammel sne, som fra vinteren har ligget over paa et be- 

 skyttet sted til vaaren. Naar den løse sne, der bestaar af frisk faldne 

 snestjerner, blir udsat for solstraalernes indvirkning, falder de fine 



