200 



forgreninger og naalespidserne som offer for afsmeltningen. Smaa 

 snestjerner vil ganske forsvinde, af de større blir der kun en liden 

 rundagtig rest tilbage. Hvis der indtræder frost, efterat solen er 

 gaaet ned, vil de igjenværende fragmenter atter vokse paa grund af 

 smeltevaiidet, men da de er hinanden til hinder, blir de kun til et 

 kornet aggregat. Denne ved solstraalerne fremkaldte omvandling 

 naar dog ikke langt ned i snemasserne. Her indtræder kun fænome- 

 net med tryksmeltningen. Under indflydelse af solstraalerne har firn- 

 massens øvre lag en temperatur omkring smeltepunktet, paa grund 

 heraf vil de mindre korn smeltei ind, medens de større holder sig og 

 vokser. Paa samme maade vil trykket paa grund af leiets uregel- 

 mæssighed og bevægelsen inde i dybet af bræen svinge omkring tryk- 

 smeltningens kritiske punkt, saa at isen paa et sted smelter, medens 

 paa et andet sted, der er forholdsvis f rit for tryk, iskornene igjen 

 vokser sammen. 



Dette fænomen er imidlertid ikke karakteristisk alene for isen, 

 vi kan ogsaa finde den hos ikke saa faa af jordklodens bergarter. De 

 saltlag, der afsætter sig paa bunden og paa bredderne af steppeegnenes 

 saltsøer, bestaar af en meget finkornet saltmasse. I de ældre sten- 

 saltlag finder vi grovkornet stensalt. Kalkstenen i de yngre forma- 

 tioner er tæt og meget finkornet. 1 ældre lag finder vi derimod en 

 grovkornet marmor. Ogsaa her har bevægelsen været den befordrende 

 omstændighed, saa at vi finder de tydeligste virkninger der, hvor berg- 

 artens lagringsforholde viser, at jordskorpen har været i livlig be- 

 vægelse. 



„8nelopper" og „ormeregn". 



Af 0. J. Lie-Petersen.*) 



Allerede for flere aarhundreder tilbage finder vi beretninger om 

 smaa "ormer" eller "larver", der skulde være faldne ned fra luften 

 under sneveir eller regnede ned umiddelbart efter indtruffet tøveir i 

 saadann© mængder, at de bedækkede mindre flader af sneklædt mark. 



Med hensyn til de ældste af disse beretninger, saa. er dyrene her 

 enten slet ikke, eller iethvertfald saa daarlig beskrevne, at ethvert 



*) Delvis efter H. Schott. 



