204 



som den lille alge-, der er aarsag til den saakaldte røde sne, og som 

 utvilsomt tjener de her omtalte^ insekter som næring, frembyder derfor 

 de mest udmerked© eksempler paa den nærsagt ubegrænsede plasti- 

 citet, som de levende væsener besidder, og lærer os, hvor vanskeligt 

 det er for os at da,nne os en rigtig forestilling om betingelserne for til- 

 stedeværelse af organisk liv. 



Hvorledes det overhovedet er muligt for insekter at holde sig ilive 

 under saa lave temperaturer som dem, der den største del af aaret er 

 de herskende paa de bredder eller i de høider over havet, det her er 

 tale om, er os en ligefrem gaade, da jo som bekjendt disse dyrs blod- 

 temperatur for en væsentlig del er afhængig af temperaturen i det 

 medium, hvori de lever. Den franske entomolog Nicolet beretter 

 imidlertid, at endel eksemplarer af den sidst nævnte achorutes-art, der 

 havde været indfrosne i isen i en vandtønde, tøede op igjen, naar isen 

 smeltede, og en aldeles lignende iagttagelse gjorde ogsaa nærværende 

 forfatter vinteren 1899 — 1900 med hensyn til en isotoma-art, nemlig 

 i. sensibilis. 



Om en anden springhale-art, isotoma hiemalis, der først er bleven 

 beskreven af dr. H. Schøtt, foreligger der ogsaa flere beretninger om 

 masseoptræden paa sne. Foruden hovedformen, der af Schøtt selv 

 gjentagne gange er fundet paa sneen i nærheden af Upsala, har dr. 

 Uno Collan i vinteren 1880 paa Toppjoki i Halliko i Finland fundet 

 en varietet, som i januar optraadte i enorme mængder, tildels sogar 

 i saa tæt sammenpakkede skarer, at de dannede "verklega hogar" . 

 De forekom især talrigt paa en lidet trafikeret vei i slædefurer og fod- 

 spor. Om den mængde, hvori de forekom, faax man den bedste fore- 

 stilling, naar dr. Collan meddeler, at han i et enkelt fodspor kunde 

 maal© op til en fjerdedels liter. 



Ogsaa fra forskjellige andre steder findes beretninger om "sort 

 sne", der skulde være ibraarsaget ved mørktfarvede arter af spring- 

 haler, der i kortere eller længere tid har været at se paa snedækket. 

 Saadanne mangler da heller ikke fra vort land, hvor de, saavidt jeg 

 har kunnet bring© i erfaring, i flere tilfælder refererer sig til entomo- 

 brya nivalis (fig. 3), der ogsaa i Sverige er fundet under lignende for- 

 holde, og som netop paa grund heraf af Linné har erholdt dette arts- 

 navn. Denne art, der har en graagul farve og — som det vil fremgaa 

 af vedføied© afbildning — paa oversiden er piydet med mørke teg- 

 ninger, findes hos os særlig paa barken af forskjellige løvtrær, hvor 



