206 



snesmeltningen i februar og inarts maaneder har fundet flere af de 

 her nfBvnte og desuden mange andre springhalearter forhaanden i tem- 

 melig rigelig mængde i de raadnende løvdynger, der har ligget over 

 fra sidste høst, eller i raadnende stubber, der om vinteren har ligget 

 tinder snedækket. 



Blodlransfusion og afstamningslære. 



Af Ernst Krause i „Prometheus". 



Det er en almindelig tro, at det er blodet, som er den vigtigste 

 bærer af en races renhed og af arten. Bibelen lærer, at sjælen lever 

 i blodet ; paa samme^ maade taler vi om blodets ublandede renhed hos 

 en ædel dyrerace og om opfriskning af blodet hos en udartet race. 

 Man siger ligeledes, at hudsygdomme og andre onder skal skrive sig 

 fra urent og daarligt blod, som man derfor søger at forbedre med 

 "blodrensende" lægemidler. Fra den graa oldtid finder vi oftere af 

 denne grxind foreslaaet, at man skal forsøge at helbrede sygdomme, 

 der skriver sig fra saakaldt urent blod, ved bad i friskt og uskyldigt 

 blod, særlig gjælder dette om spedalskheden, morgenlandenes svøbe. 



Fra denne folketro var der kun et kort skridt igjen til forsøget 

 paa at helbrede et sygt menneske ved at tilføre det friskt blod. Naar 

 man betænker, hvor almindelig aareladninger var i tidligere aarhun- 

 dreder, da der i almanaken var afmerket de dage, da. det skulde værs 

 særlig godt at aarelade sig, hvor enhver holdt det for nødvendi;t 

 mindst en gang aarlig at lade sig tappe for blod, og hvor der ofte va" 

 bygget store hospitaler ved klostrene for dette øiemed, maa man kun 

 undre sig over, at skridtet blev tåget saa sent. Thi først under Lud- 

 vig den trettende gjorde pariserlægerne Denys og Riva et første for- 

 søg paa at indsprøite fremmed blod i et sygt menneske (1667). Det var 

 paa et af lægernc' opgivet menneske, der led af en uhelbredelig sove- 

 syge. Den syge kom sig imidlertid, da man" havde tappet ham for 

 noget blod og istedet indført lammeblod. En sindssyg skal ligeledes 

 dengang være bleven helbredet ved at faa indsprøitet kalveblod. 



Men kort tid efter skede der et ulykkestilfælde under disse inter- 

 essante forsøg, og saavel parlamentet som paven forbød en saadan 



