215 



lig vil give Schmidt ret i hovedsagen. Studiet af den norske oversilur 

 vil her rimeligvis give den rigtige- løsning. 



Jeg har i det foregaaende omtalt nogle af L.s vigtigste og største 

 arbeider ; han har desuden skrevet en mængde mindre om de forskjel- 

 ligste siluriske dyregrupper. Endvidere har han bearbeidet de i 1858 

 og 61 paa Spitsbergen indsamlede trias- og jurafossiler og udgivet to 

 store posthume arbeider efter Angelin, væsentlig behandlende den 

 gotlandske fauna, samt endelig givet fortegnelser over alle de i den 

 svenske kambrium og silur fundne dyrelevninger. Ved sin oversæt- 

 telse af Lyells "Geologiens grunder", hvoraf 2det oplag udkom i 1859, 

 har han ogsaa bidraget til at vække interessen for denne vigtige del 

 af naturforskningen i Sverige. 



I sin mangeaarige tegner Liljevall har L. havt en fortrinlig hjælp, 

 ikke blot en førsterangs kunstner paa sit omraade, men ogsaa. en skarp 

 og forstaaelsesfuld iagttager. Det var f. eks. Liljevall, som først blev 

 opmerksom paa den øienlignende struktur af hypostomets marculae 

 hos trilobiterne og saaledes væsentlig bidrog til denne smukke op- 

 dagelse. 



Professor G. Lindstrøms livsgjerning er endt. Mange af de 

 gaader, som studiet af de ældste geologiske perioders dyreliv byder 

 den forskende menneskeaand, har han løst og det paa, en udtømmende 

 og glimrende niaade, som vil lade hans navn leve i den videnskabelige 

 verden ; men meget staar endnu igjen. Det er en lykke, som det 

 svenske folk kan være stolt af, at de har mænd, der fuldt ud kan op- 

 tage det arbeide, Lindstrøm har forladt, og føre det videre frem. 



Livet i jordbunden. 



Af E. Chuard i „ Revue scientifique'''. 



Det er ikke mere end 100 aar siden-, at Maquers kemiske lexikon, 

 der oifentliggj ordes i Schweitz, endnu definerede jorden ligesom Ari- 

 stoteles som „en af de fire simple substantser, som man kakler elemen- 

 ter eller primitive principer, fordi de virkelig er de enkleste, der 

 findes i de sammensatte legemers opbygning". De tre andre er 

 våndet, luften og ilden. I det høieste begyndte man at gjøre nogle 

 forbehold, idet man medgav, at der gaves forskjellige slags jord. Den 



