219 



fikation til summen af de temmelig sammensatte omdannelser, som bi- 

 drager til dannelsen af salpeter. Salpeter, der allerede var kjeiidt i 

 middelalderen, eftersom opfindelsen af krudt, hvoraf saltpeter danner 

 den væsentlige bestanddel, daterer fra det 14de aarhundrede, var 

 imidlertid endnu i den Iste fjerdedel af forrige aarlmndrede lidet rige- 

 ligt forhaanden, og man skaffede sig det ikke uden vanskelighed 

 til frembringelsen af det gamle sorte krudt. Først da man fandt 

 de store leier af salpetersur natron i Peru mellem 1820 og 30, blev 

 man lettere hjulpen, idet det saltpetersure natron (chilisalpeter, som 

 det ogsaa kaldes) let overføres til salpetersur kali (salpeter), saa man der- 

 ved havde lettere for at faa nok deraf. Man kjendte allerede før i for- 

 skjellige lande saakaldte salpeteregne, hvor salpeter i tørketiden viser 

 sig som en krystallisk udsvedning, som det er let at indsamle. 

 Der lindes slige i Ungarn, Spanien og Egypten og dette sammen med 

 fundet i Peru gav Boussingault den idé at uudersøge, om ikke nitri- 

 fikationen er en temmelig almindelig forekommende proces. Hans 

 undersøgelser kronedes snart med held. Boussingault fastslog snart 

 tilstedeværelsen af salpeter i dyrket jord, og altid i direkte forhold^ 

 hvad mængde angaar, til jordbundens frugtbarhed. Han gjenfandt det 

 samme salt i rødderne og stammerne af de vigtigste kultiverte planter, 

 tog stundom i shg overflod (tobak, cichorie og flere), at disse planter 

 tidligere vilde ha kunnet tjene som raamateriale for fremstilling af 

 salpeter. Endelig viste alt vand i jordbunden, drænvand, kildevand, 

 brøndvand, elvevand sig at indeholde nitrater i opløst tilstand. Det 

 viste sig altsaa, at nitrifikation, saa langt fra kun at findes der, 

 hvor man fandt salpeter i større mængder, er en konstant fore- 

 komst i alt pløieland, en forekomst nøie knyttet til jordbundens 

 frugtbarhed ; de dyrkede planter udvikler sig i forhold til mængden 

 af de nitrater, de finder i den jord, som bærer dem. Paa samme 

 tid som Boussingault paaviste den kapitale og for ham ukjendte 

 betydning af nilrifikationen, fandt han ogsaa dens fornemste betingelser: 

 tilstedeværelsen i jorden af kvælstofholdige organiske eller ammoni- 

 akalske bestanddele, ligesom af en mineralsk substants, der kunde 

 indgaa i dannelsen af saltet : kalk, natron eller kali ; nødvendigheden 

 af luftens tilstedeværelse; temperatur o. s. v., kort han studerte 

 sagen fuldstændigt fra et kemisk synspunkt. En eneste ting manglede 

 i denne lærdes studier, hvem agerdyrkningen skylder sine fornemste 

 erobringer. Boussingault havde ingen anelse om, at han havde med 



