229 



ser, der er overensstemmende med dem, som findes i knuderne. Man 

 ojinaar jjaa dette vis kultm-er, som liar evnen til at binde kvælstof 

 nden plantens tilstedeværende. Det er saaledes mikroben og ikke 

 planten, der bar evnen til at binde. Mikroben tinder paa de erteblom- 

 stredos rødder en bolig, der passer den, den formerer sig der, betaler 

 sin leieafgift og sin kost in natura. Den faar hos planten kulvand- 

 stoffer og sukker og gir igjen kvælstofforbindelser. 



Mikroben — bacillus radicicola eller rbizobinm leguminosarum, nav- 

 net er eudnu ikke fastslaaet, men det har lidet at sige — er rigeligt 

 udbredt i dyrket jord, og det S3'nes, som om dens hyppighed staar i 

 foihold til jordens frugtbarhed, i det mindste for de erteblomstredes 

 vedkommende. I steril jord eller jord fri for al dyrkning kan disse 

 mikrober mangle eller findes i utilstrækkeligt antal. Herfra stammer 

 ideen om at saa mikroberne i jorden, en idé, som Saalfeld først har 

 sat i verk med merkeligt held ved at overføre jord fra frugtbare marker 

 til netop opdj-rkede myrstrækninger. Denne fremgangsmaade efter- 

 fulgtes af en anden, som det synes mindre heldig, og som maa omtales 

 lidt; det er tilberedelsen af podegjødsel (Impfdiinger), nitragin. Det 

 blev foreslaat af Nobbe, og gjødselen skal være en- renkultur af den 

 mikrobe, som netop passer for en bestemt art af de erteblomstrede. 

 Der findes da ogsaa forskjellige arter af nitragin, et for luzerne, et 

 for ertei' o. s. v. Man har gaaet ud fra, hvad der kan være tvilsomt 

 nok, at den i jorden levende mikrobe har tilpasset sig til de forskjel- 

 lige arter af erteblomstrede, saaledes at hver art skal besidde sin egen 

 varietet, som særligt er egnet til at lade den trives. De hidtil gjorte 

 forsøg synes ikke at svare til denne forudsætning, ialfald er resultaterne 

 j-derst afvigende. 



Naar man dyrker mikroben kunstigt kan det ikke undgaaes, at 

 baade dens udseende og egenskaber kan modificeres, og at den ogsaa 

 kan tabe i evne til at binde kvælstof, fordi den neppe kan bringes 

 under akkurat de samme forhold som i planterødderne, og der er derfor 

 mindre sandsynlighed for, at nitraginerne vil have samme gunstige 

 virkning som Saalfelds fremgangsmaade, simpelthen at bruge frugt- 

 bar jord. 



Maze har forresten paavist, at der gives en anden tilpasning af 

 mikroben end for de forskjellige planter, nemhg for torskjellig jord- 

 bund; der skal efter Maze gives to bestemte varieteter, en for kalk- 

 jord eller alkalisk jord, en for sur jord. 



