232 



linerlerne slaar sig sammen om den til en flok, som — naar de er ble- 

 ven den kvit — ■ opløfter et glædesskrig, som tydelig nok viser, at de 

 er stolte af sit verk. 



Linerlen lever af alleslags insekter, larver og pupper, som den 

 opsøger ved bredden af vand, paa ager og eng, paa hustagene og mange 

 andre steder. Naar den har opdaget et bytte, kaster den sig lynsnart 

 over det og griber det med nebbet med en aldrig feilende sikkerhed. 

 Den indfinder sig altid hos jordarbeideren for at plukke op kjølmark 

 og andre insekter, som under arbeidet kommer frem. Kjølmarken 

 er som bekjendt et meget skadeligt insekt, og linerlen, som spiser dem 

 op, bliver altsaa en meget nyttig fugl. Paa en varm sommerdag kan 

 man meget ofte se den trippe let og hurtigt frem og tilbage neden- 

 under en husvæg, som staar og steges i solen. Paa en saadan ophedet 

 væg sidder mange fluer og andre insekter og varmer sig, og linerlen 

 er en mester i at finde dem. 



Den holder sig ogsaa gjerne til kvægh jordene og til saueflokkens 

 og plukker insekter af dem. Saaledes meddeler professor Friis i 

 sine "Skildringer fra Finmarken" en iagttagelse, som viser, hvorledes 

 linerlen kan slutte sig til husdyr : 



Hvem skulde tro — siger han ■ — at det var muligt, at der skulde 

 kunne sluttes en overenskomst eller venskab mellem en linerle og en 

 sauebuk? Det er dog undertiden virkelig tilfældet, at disse to kan 

 komme til forstaaelse med hinanden og blive særdeles gode venner. 

 Jeg har selv seet det, og en handelsman d L. fik ogsaa en tidlig morgen- 

 stund se det samme. 



En af dagene skulde der være tømmerflødning i elven, som falder 

 ud i fjorden tæt ved Garnes, hvor handelsmanden boede. En dag i 

 juli var han derfor paa benene kl. 2 om morgenen og gik ud paa trup- 

 pen foran huset. Det var blankt, vakkert veir. Solen var oppe hele 

 døgnet. Den eneste, som var ligesaa tidlig oppe som handelsmanden. 

 var en stor saubuk, som benyttede den tidlige morgenstund, før myg- 

 gen endnu var for slem, til at faa sig en frokost paa det friske, nye 

 græs, som voksede ude paa tunet, og hvorfra solen endnu ikke havde 

 tøri-et bort de smaa blinkende vandperler, som duggen om natten 

 havde dr3'sset udover. Men kl. 2 begyndte myggen allerede at komme 

 frem i tusindvis. Sauen er ellers det husdyr, som er bedst beskyttet 

 mod den. Myggen har vanskeligt for at komme til den andre steder 

 end ved øinene. Men her sætter den sig ogsaa i hundredevis, saa den 



