237 



102 for forsøg tjenlige pupper. Af disse blev de 54 klækkede i almin- 

 delig (normal) temperatur, medens 48 gjentagne gange blev afkjølede 

 til ^ 8 grader C. 



De ved almindelig temperatur holdte pupper leverede kun som- 

 merfugle, der ikke viste nogen nævneværdige forandringer i farve og 

 tegning, medens de af de afkjølede pupper klækkede sommerfugle for 

 det meste havde en fra den sædvanlige type mere eller mindre afvi- 

 gende farvetegning. 



Af de mest afvigende eksemplarer udvalgte nu dr. Fischer et par, 

 hv.oraf især hannen var en temmelig udpræget farveaberration, og op- 

 naaede ogsaa at faa den til at parre sig og levere et større antal eg. 

 Disse klækkedes i en stuetemperatur af + 20 til + 24 grader C. efter 

 nogle dages forløb og leverede en mængde larver, der opfødedes med 

 løvetand, salat og døvnesle i almindelig (normal) temperatur. 



Som resultat erholdtes 173 pupper, der blev opbevarede i almin- 

 delig stuetemperatur (+18 til + 24 grader C). 



Af de klækkede sommerfugle var ikke mindre end 17 eksemplarer 

 (de fleste hanner !) mere eller mindre overensstemmende med deres 

 forældre i farve og tegning, to hanner kom sogar faderdyret temmelig 

 nær i farvetegning. 



Dr. Fischer mener heraf at kunne slutte, at forandringer, som 

 i individets levetid fremkaldes af ydre faktorer, virkelig ogsaa. arvelig 

 overføres paa efterkommerne. 



O. J. L.-P. 



Melanisme og albinisme i insektverdenen. 



Med udtrj^kket jjmelanisme" betegner man i almiudeliglied de 

 tilfælder, hvor en ellers normalt lystfarvet eller broget dyreart op- 

 træder i helt sort eller i det mindste meget mørkere farveklædning 

 end sædvanlig. 



Melanisme forekommer i flere insektordener, men er særlig hyp- 

 pig blandt sommerfugle, biller og bier, særlig humlebier. Hos de 

 første optræder den for det meste kun undtagelsesvis og forholdsvis 

 sjelden ; hos de sidstnævnte er saadanne tilfælder meget hyppige og 

 giver undertiden anledning til udvikling af racer, idet melanismen 

 gaar i arv. 



Af vore norske humler er havehumlen (bombus hortorum) og 

 snehumlen (bombus nivalis) som det synes mest tilbøielig til mela- 



