239 



lede sig, maatte Bethe dog antage, at endnu ukjendte kræfter under- 

 tiden laa til grund for dyrenes handlinger og fremsætter blandt andet 

 denne paastand, hvor det gjælder at forklare handlinger, der tidligere 

 var anseet som forudsættende en vis grad af hukommelses- eller kom- 

 binationsevne, for eksempel biernes evne til at finde tilbage til kuben. 



En mængde gode iagttagelser synes imidlertid bestemt at tyde 

 paa, at sanseprocessernei hos de lavere dyr neppe kan være kvalitativt, 

 men naturligvis kvantitativt, forskjellige fra disse processer hos de 

 høiere organiserede dyrearter, og at kombinationsevnen i sin. enkleste 

 form, der vel maa antages at være den primære form for intelligens, 

 allerede, kan spores hos meget lavere staaende væsener end insekterne. 



Hvad specielt angaar hukommelsen — evnen til at opbevare sanse- 

 indtryk, som saa igjen kan bringes frem for bevidstheden og anvendes 

 — saa mener Bethe, at en saadan evne ganske mangler hos insekterne. 

 Men hvorledes vil man da forklare nedenstaaende iagttagelse 1 



I juli 1898 indfangede jeg i Stryn i Nordfjord en rede af den al- 

 mindelige agerhumle (bombus agrarum) og anbragte den ved et aabent 

 vindu i anden etage i det hus, jeg der beboede. Den følgende morgen 

 iagttog jeg de hjemvendende arbeidere, der, sandsynligvis paa grund 

 af den usædvanlige høide, hvori reden laa, i begyndelsen havde megen 

 vanskelighed med at finde frem. Ret ofte fløi de ind i et lige under 

 værende, aldeles ens udseende vindu, og søgte her paa det nøiagtig 

 tilsvarende sted i posten efter reden, fiøi, da dette blev resultatløst, 

 gjentagne gange ud igjen for ligesom at tåge et orienterende overblik 

 og forsøgte sig saa paany, indtil dette vindu paa min anmodning blev 

 lukket. Efter lang søgning og orientering opover langs væggens 

 sider naaede de endelig frem. Jeg kan ikke forklare dette paa anden 

 maade, end at ligheden mellem de to vinduer har ledet humlerne paa 

 vildspor. 



Lignende erfaringer har jeg oftere gjort med humler, og profes- 

 sor Hoffer, en af Europas bedste humlekjendere, forklarer lignende 

 af ham iagttagne tilfælder paa samme maade. 



Humlerne maa her vistnok have bevaret billedet af vinduet og 

 er herved bleven ledet til at finde reden. Men er ikke dette, hvaS vi 

 j)leier kalde hukommelse? 



O. J. L.-P. 



