250 



teresse ogsaa i andre henseender er, at man hai- fundet sommerfugle 

 indefrosne i haglstykker. En saadan fandt f. eks. dr. Zeller under 

 et uveir i Oberdorf ved Salzburg i en af de første faldne haglstykker. 

 Det var en mandlig vidjenatsværmer, hvis ben stak flere millimeter 

 dybt i isen. Det i begyndelsen ganske stivfrosne dyr blev, efterat 

 det var optinet, ret livlig. Man har ogsaa eksempler paa levende i 

 haglstykker indesluttede insekter. 



I varme kilder finder man ikke saa sjelden insekter og disses 

 larver. Larver har saaledes Reeve funden i de varme kilder ved 

 Lenk i Wallis, hvis vand har en temperatur af 96 grader C. Lord 

 Bute fandt i nogle kilder ved Albano, der har næsten kogende hedt 

 vand, en mængde smaa sorte biller (hydrocontharer), der i den grad 

 havde vænnet sig til sit varme opholdssted, at de døde, da de sattes 

 i koldt vand. Kirby og Spence, forfattere til ''Indledning til ento- 

 mologien", som jeg delvis har benyttet ved udarbeidelsen af denne 

 artikel, fortæller, at en af dem en gang kastede en træborebille (lyctus 

 iuglandis) i kogende vand for hurtigt at dræbe den. Efterat den havde 

 ligget saa længe heri, at man skulde tro, at den var død, blev den tåget 

 op. Men en stund efter, da den var bleven tør, begyndte den igjen 

 at bevæge sig og løb bort. I Schwaben ved enhver kokkepige, at 

 disse insekter opholder sig om dagen paa steder ved komfyren, — 

 f. eks. under messingbeslagene, — der kan blive saa varm, at man 

 ikke kan tåge i dem. Mange pimelarier lever paa den glødende varme 

 sand i troperne. 



At insekterne længe kan sulte uden at tåge skade heraf, viser 

 bedst deres vintersøvn. Men ogsaa ugunstige forholde kan de taale. 

 Saaledes har man beretninger om biller, særlig curculionider og pime- 

 larier, som gjennemboret af en naal har staaet i en samling, og som 

 man derfor troede var død, at de desuagtet efter flere maaneders for- 

 løb har vist livstegn. Lacordaire fortæller, at han efter syv maa- 

 neders forløb har fundet ilive en gjennemboret nyctelia. I tolvto 

 aarsberetning fra statsmuseet i Newyork (1890) meddeler dr. Fitch, 

 at der kom ud fra et bord af æbletræ langhombiller (chion cinctus), 

 som havde levet i det i 20 og 28 aar. Han antog, at de paa grund af 

 den lufttætte indeslutning ved fineringen og polituren havde ligget 

 deri saa længe i en slags dvaletilstand uden næring, indtil de igjen 

 levnede op. 



At insekterne er meget lidet ømfindtlige for mangel paa aande- 



