255 



Fra denne stund begyndte jeg nærmere at beskjæftige mig med in- 

 sekter." 



Længe før ham har forøvrigt Swammerdam iagttaget, at vaaben- 

 fluen (stratyomis chamæleon) beholdt sin levedygtighed, selv om den 

 havde ligget en hel dag i spiritus. Tilnavnet chamæleon, et dyr, om 

 hvem man fablede, at det levede af luft, har denne flue faaet, fordi 

 Godart havde iagttaget, at den kunde faste i hele ni maaneder uden 

 at sulte ihjel. 



Høist forunderlig er mange insekters uimodtagelighed for alskens 

 plantegift. Mange sommerfuglelarver lever udelukkende af løvet af 

 meget giftige planter, vore vortemelksværmere saaledes af bladene af 

 euphorbia cyparissias, hvis melkesaft trækker blærer paa vor hud og 

 i maven fremkalder en voldsom purgeren. Talrige dag- og natsom- 

 merfugles larver lever paa solaneer, asklepiadeer og apocyneer, d. v. s. 

 af bladene af nogle af de farligste giftplanter, larven af en af vore 

 uglesommerfugle (plusia moneta) saaledes paa en yderst giftig tyr- 

 Ljelm, aconitum napellus. Alle disse giftstoffe tilføier altsaa ikke 

 vedkommende larvers organisme nogen skade. 



II. Beskadigede og halshugge de dj^r. 



Allerede tidligere har jeg nævnt, at ydre beskadigelse, forsaavidt 

 den dog ikke ganske umuliggjør dyrets videre liv, svært lidet generer 

 insekterne. Særlig larverne af insekter med ufuldstændig forvandling 

 tager det med stor ro, om de blir berøvet alle sine ben ; efter en tids 

 forløb vil disse igjen vokse ud. Men ogsaa sommerfuglenes larver 

 taaler, udeu at dø for tiden, at blive fuldstændig opspist indvendig af 

 snyltere, der er udklækkede i deres liv (ichneumonider) ; de forpupper 

 sig, som om intet var iveien. En sommerfuglehun, som endnu ikke 

 har opfyldt sin pligt mod efterverdenen, er det omtrent umuligt at 

 faa dræbt. Man kan bedøve den, forgifte den, spidde den paa en tyk 

 naal og spænde den paa et spændebræt. Den vil først lægge sine eg 

 og derpaa dø, ganske som om den havde havt sin frihed. 



Dr. Arnold iagttog en gang, hvorledes en spiddet og tilsyneladende 

 død dolkehveps (scolia quadrimaculata), som i en samlekasse tilfældig- 

 vis var sat ved siden af en duehale (macroglossa stellatarum), dens 

 yndlingsbytte, blev saa ivrig herover, at den sled sig løs fra naalen 

 og rev et stort stykke af sværmerens bagkrop. Om biefluens larve 

 (helophilus porcinus), der lever i papirmassen, hvor det er rent ufor- 

 klarligt, at den kan undgaa papirmøllens stampen og bogbinderpres- 



