257 



mer, og hvorlænge disse sidste kan vedblive uden hoved at udføre 

 kombinerede bevægelser, saasom kryben, springen, flyven, pudsen 

 o. s. v. Professor Canestrini har i den seneste tid indlagt sig stor 

 fortjeneste ved at anstille en række omhyggelige iagttagelser herover 

 paa hovedløse insekter. 



At bortskjære hovedet er for mange insekters vedkommende en 

 meget simpel operation, som enhver kan udføre med stor lethed, særlig 

 gjælder dette fluerne, florvingede, retvingede o. s. v., hvor hovedet er 

 skarpt adskilt fra kroppen og den forbindende del let at gjennem- 

 skjære. Hos andre' insekter, hvor hovedet sidder inde i en hule i 

 rygskjoldet, saasom chrysomelerne og brypticusarterne, fordrer ope- 

 rationen en øvet og sikker haand, hvis ikke andre dele skal blive be^- 

 skadigede. Men kj ender man disse deles bygning og forbindelse, er 

 det hele kun et øiebliks sag. Skal en dødsdom over et menneske fuld- 

 byrdes med øks og sværd, finder vi det mindre grusomt, naar skarp- 

 retteren er en øvet mand. For insekternes vedkommende er dette 

 ikke mindre tilfældet. Men selv de af mine læsere, der kunde tro, 

 at disse lavere dyr, saalænge de har sit hoved, skulde have den samme 

 ømfindtlighed for smerte som de høiere, hvad der dog efter al sand- 

 synlighed ikke er tilfældet, maa indrømme, at disse iagttagelser paa 

 halshuggede insekter ikke er noget dyrplagéri. 



Hos mange insekter ophørte bevægelserne i hoved- og kropled- 

 masserne kort efterat de var adskilte. Men disse dele beholdt dog 

 sin følsomhed endnu en tid lang, hvad der viste sig, naar de blev pir- 

 rede med tryk, stik, tobaksrøg o. s. v. Nærstaaende former inden do 

 forskjellige insektklasser forholdt sig imidlertid høist forskjellig,, 

 efterat de var berøvet sit hoved. 



Skares hovedet af billerne, faldt de som oftest paa ryggen, ild- 

 tægen (pyrrhocoris) blev derimod siddende paa sine fødder, det samme 

 var ogsaa tilfældet med faarekyllingen, som blev i denne stilling indtil 

 døden. Ogsaa de livlige og gesjæftige insekter, saasom bier, humler 

 og myrer, blev siddende ubevægelige, som om de grublede over, hvad 

 der var hændt dem. 



De tovingede (fluer, bremser o. s. v.) og sommerfuglene syntes 

 derimod ikke at tåge nogen notis heraf, ai man havde berøvet dem 

 hovedet. Paa lignende maade forholdt nogle retvingede sig. 



Halshuggede gravegræshopper (gryllus campestris) sprang om- 

 kring efter 13 dages forløb, den store grønne knæler (mantis religiosa) 



Naturen 1001. 17 



