283 



Etter lians mening er alle disse dele omdannelser af bladpladen, som 

 i den øvre del af stammen, hvor der ikke dannes kander, i spidsen 

 blir forandret til en slyngtraad (fig. 1), ved h-\ds hjælp planten klatrer 

 eller holder sig opreist i krattet. De nederste kander, som hviler paa 

 jorden er ofte meget større og mere udarbeidede end de, som hænger 

 ovenfor. Hos de store arter som n. rajah, n. raf f le si ana og 

 andre bliver bladet optil en meter langt, hos de mindre arter bliver 

 det lidt mere end halvt saa langt. 



Kanderne paa disse hos os hyppig i drivhuse kultiverede vekster 

 er hos de enkelte arter iiaeget forskjellige i størrelse, form og skjøn- 

 hed. Paa den i de ostindiske arkipel meget udbedte n. am pull ar i a 

 er de tønde- til kugieformede og ikke meget større end eggeglas, paa 

 n. rafflesiana naar de vel en halv meters længde. Hos n. 

 veitchii og kongenepenthen (n. rajah) er de ikke meget mindre 

 og oventil saa vide, at fugle og smaa firben kan drukne i den vædske 

 paa omtrent 140 kubiktommer, som de indeholder. De tre sidstnævnte 

 har mørk pvirpur- til brunflekkede kander, navnlig paa mundingen. En 

 af Hallier paa Borneo nylig funden art har saa brogede kander, at 

 Dajakerne kalder dem argusfasan (antujut aruai), hos en anden 

 art er kanderne saa hvide, som om de var formet af elfenben eller 

 tyndt porcellæn. 



Isærdeleshed glimrer mundingen paa laaiset hyppig ogsaa hos de 

 arter, der ellers har enkle grønne kander, med brogede, rødagtige, lyse- 

 grønne og violette flekker og tegninger. Undertiden er ogsaa randen 

 paa kruset, som hos n. villosa og n. edwardsiana fra Borneo, smyk- 

 ket med sirlige ribber og fremspring. Adgangen til denne rand er 

 indfattet i et slags kalvekryds, som dannes af to øienvippelignende 

 gjerder (se kanden tilhøire paa fig. 2), som fører fra bunden af kanden 

 ligetil randen. Oventil paa mundingsranden og laaget lokker honning- 

 afsætninger ; men ve det insekt, som lokket af den søde lugt, overskrider 

 randen. Det glider fra den skråa, glatte, indre hvælvning straks ned 

 i den med vædske. fyldte insektfælde, som bunden af kruset danner, 

 og som det er umuligt at komme op af . Snart efter at laaget har aabnet 

 sig. fyldes den fra særegne kjertler i den indre A^æg afsondrede vædske 

 med druknede insekter, som ofte opsender en duft, der maaske kan danne 

 et lokkemiddel for andre insekter. Derfor kommer ogsaa mangeslags fugle 

 og aber herhen for at fiske insekter. Som forsvarsmiddel mod saadanne 

 xivelkomne gjester har en paa Borneo hjemmehørende art, n. bi cal- 



