286 



han aabnede kander, hvis laag endnu ikke havde aabnet sig, fandt han 

 altid, at indholdet reagerte fuldstændig neutralt, og at det var uden 

 nogetsonihelst spor af fordøiende evne. Først naar han lagde albumin, 

 som var berøvet sin koagulationsevne ved et spor af jernvitriol, nedi, 

 saa han bægervædsken opalisere en kort stund, derpaa blev den igjen 

 klar, og efter to dages forløb var al eggehvide optaget af planten 

 og forsvundet af kanden. Bakterier, som efter andre angivelser skulde 

 bevirke opløsningen, var ikke tilstede ; heller ikke blev der peptoner 

 tilbage i vædsken, da eggelmden straks blev optaget af de kjertler, 

 som be\arkede peptoniseringen. Naar man, som fysiologerne hidtil har 

 gjort, indfører faste legemer, saa maa peptonerne naturligvis nogen 

 tid være tilstede i kanderne, som altsaa virkelig danner j)lantens aabne 

 mave, men i dette tilfælde synes enhver overflod paa fordøielsesstoffe 

 at tilbageresorberes, saa at planten altid kun afgiver saa meget for- 

 døielsesstof , som forbruges. Allerede hos vore soldugs- (d r o s e r a) 

 arter havde Darwin paavist en forbausende finfølelse overfor kvælstof- 

 holdig næring. 



Palmetyven. 



{Birgus latro). 



Palmetyven var tidligere et halvt mytisk dyr, fordi fortællingerne 

 om dens levemaade og sluhed klang i den grad modsigende og utro- 

 lige, at forsigtige naturforskere, som f. eks. B. 0. Schmidt, foretrak 

 at forbigaa den i taushed i de ældre oplag af Brehms „Dyreliv". 

 Den er en stor, paa land boende, blaalig ki-els, som blir indtil en halv 

 meter lang, og som er vidt udbredt over- øerne i Det indiske hav lige 

 ned til Det stille hav. Paa Amboina blir den sogar fedet i sine 

 jordhuler, altsaa behandlet som et slags husdyr. Alligevel kjendte 

 naturforskerne den i lang tid kun gjennem fortællinger, hvad der alle- 

 rede fremgaar deraf, at man endog nu for det meste finder den be- 

 tegnet som tyv- eller røver kr ab ben, fordi nemlig et antal krabber 

 ligesom den lever paa land og kun af og til gaar ned til havet. En 

 saadan amphibisk levemaade har dog ogsaa mange eremitkrebse (pagu- 

 rider), hvortil palmetyven nærmest slutter sig. Den har nemlig en 

 veludviklet bagkrop, — som krabberne i udviklingens løb mister — 

 den er dog ikke nøgen, smal og usymmetrisk som hos de fleste eremit- 



